Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 129<br />
videnskabelig Ærgerrighed; thi han lod Ingen se sine Haandskrifter, og utvivlsomt<br />
er Menneskehedens videnskabelige Fremskridt blevet stærkt forsinket ved, at de i<br />
Aarhundreder har henligget som en med syv Segl lukket Hemmelighed.<br />
(note: Julius Lange har gjort mig den Ære etsteds (Udvalgte Skrifter S. 261) at<br />
meddele, jeg som tyveaarig ønskede at blive Udgiver af Leonardos Manuskripter. Han<br />
mener, jeg til denne Gerning vilde have medbragt "betydelig Energi og Intelligens."<br />
Desværre udkrævedes desuden andre Formuesforhold end mine, og Opgaven er jo<br />
senere løst af Jean Paul Richter, Heinrich Ludwig og Ravaisson-Mollien).<br />
Det er kun en overfladisk Lighed mellem <strong>Michelangelo</strong> og ham, at ogsaa denne<br />
lukkede sit Værksted, ikke vilde vide af Tilskuere til sit Arbejde, mens det stod<br />
paa, og f. Ex. længe skjulte sin Carton for dem, der ønskede at tegne efter den.<br />
Leonardo's Hemmelighedsfuldhed var anderledes artet. Fra først af synes den at<br />
have havt to Bevæggrunde, den ene, Frygten for at andre skulde stjæle hans Ideer,<br />
den anden, Frygten for at de Anskuelser, som her var ytrede, skulde paadrage<br />
deres Ophavsmand Anklager og Forfølgelser for Vantro eller Kætteri. Men disse<br />
Bevæggrunde er utilstrækkelige. Der har endnu dybere i Leonardo's Væsen, altsom<br />
han udviklede sig fra ungdommelig Selvfølelse og Selvglæde til Kunstnerhøjhed og<br />
Forskerlidenskab, ligget en stedse stærkere udpræget Ligegyldighed for Omverdenens<br />
Dom, baaret af den Ensomhedsfølelse, som er det overvældende Genis, og hvori<br />
<strong>Michelangelo</strong> mødes med ham.<br />
16<br />
Leonardo gjorde sig aldrig gældende som Videnskabsmand. Han var Ingeniør,<br />
og han var først og sidst Maler. Vi saa, at han talte med en vis Ringeagt<br />
om <strong>Michelangelo</strong>'s egentlige Kunst, Marmorarbejdet, betragtede det som et blot<br />
Haandværk (mecanissimo). Rent som et Biarbejd havde han selv paataget sig<br />
Leveringen af et Stykke Skulptur, og havde løst en af de vanskeligste Opgaver for en<br />
bildende Kunstner, Udførelsen af en kolossal Rytterstatue, om den end foreløbig var<br />
bleven staaende i Gibs.<br />
Da Leonardo i sin Tid søgte Ansættelse i Milano, havde han blandt meget andet<br />
rost sig af at kunne tage det op med Enhver i Billedbuggerkunst, hvad enten Stoffet<br />
var Ler, Bronce eller Marmor.<br />
Han havde ved sit af hele Samtiden beundrede Værk bevist, at hans Selvros ikke<br />
rummede nogen Overdrivelse, selv om Vanskeligheden ved at støbe 200.000 Pund i<br />
Bronce og Ludovico Moro's Pengeforlegenhed hindrede, at Rytterstatuen naaede ud<br />
over det første Stadium.<br />
Det er et umaadeligt Tab for kunstelskende Mennesker, at Værket blev Bytte for<br />
en Soldateskas Raahed. Det er et Bevis for Leonardos Stoicisme og hans ogsaa paa<br />
anden Maade godtgjorde Ligegyldighed for sit Ry, at han, som i sine Haandskrifter<br />
noterer saa mangt et flygtigt Indfald, ikke har ofret Tilintetgørelsen af dette Værk, der<br />
havde kostet ham fulde sytten Aars Arbejd, et eneste Ord.<br />
Som bekendt var Leonardo en fuldendt Rytter og kendte Hestens Natur og Anatomi<br />
som ingen anden Kunstner. Dog var det efter hans Vane kun paa Grundlag af ny<br />
udtømmende Studier af Hestens Karakter, at han gennemførte sit Arbejd.<br />
Set Rytterstatuen i Milano havde <strong>Michelangelo</strong> jo ikke; men Lovtalerne over den<br />
har sikkerlig ærgret ham dybt. At dømme efter de mange opbevarede Udkast til den<br />
i smaa uensartede Tegninger har den udmærket sig ved det fyrigste Liv, og dog havt