Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 121<br />
Billedhugger og til Opgiven af en Mængde paabegyndte Arbejder, kan blot forklares,<br />
naar man opfatter dette Maleri som Udslag af Hanget til et Dystløb med en Rival, hvem<br />
det gjaldt om at fravriste Kransen.<br />
Maleriet, der er indfattet i en kredsrund, bred, stærkt udsmykket Ramme, vil<br />
fremstille et yndet Motiv, en Art Gensynsglæde ved Barnets Tilbagevenden til Moderen,<br />
uden at dog denne Glæde, der ligger <strong>Michelangelo</strong>'s Væsen fjern, har faaet noget<br />
tydeligt, endsige gribende, Udtryk i Madonnas Ansigt.<br />
Hvad det for Kunstneren har kommet an paa, var alene at gøre Gruppen kompakt<br />
og bygge den kunstforstandigt op, idet den paa Jorden siddende Madonnas smukke<br />
udstrakte Arme, der kommer til at overskære Skikkelsen, giver Gruppen bevæget<br />
Liv. Men det er ikke her lykkedes ham at slaa Leonardo paa dennes eget Felt, den<br />
smeltende Yndes og Varmes. Maleriet er koldt.<br />
Hertil kommer, at den Bevægelse, hvorom det samler sig, er utydelig. Det staar ikke<br />
klart for Beskueren, om Josef bringer Maria Barnet, saa hun griber efter det, eller om<br />
det omvendt er Maria, der med begge sine oprakte Hænder rækker Barnet til Josef.<br />
Værst er det dog, at den værdige Skaldepande, Stedfaderen, der her, for at undgaa<br />
altfor stor Lighed med Leonardo's Carton, erstatter Bedstemoderen, den hellige Anna,<br />
er lige saa kedelig og tør, som hun trods sin Værdighed er hjertevindende.<br />
Værket virker med de tre Hoveders Trekant ganske som Relief. Det afgørende<br />
Parti er et malet Stykke Skulptur, hvor Armgymnastik skal raade Bod paa Mangelen<br />
af Følelse. Men det er for en Elsker af <strong>Michelangelo</strong> heller ikke paa Midtpartiet at<br />
Interessen hviler. Da Skikkelsernes Pyramideform ikke udfyldte Rammens Kreds, har<br />
Kunstneren befolket det tomme Rum paa begge Sider af Hovedfigurerne. Først med<br />
en lille Johannesskikkelse, der, allerede klædt i Kamelhaarsdragten, i nogen Afstand<br />
med et ømt Blik tager Afsked fra den hellige Familie for at begive sig ud i sin Ørken,<br />
en lille Fyr, i hvis undertrykte Graad der er mere Sjæl end i den hele Trefoldighed,<br />
som behersker Maleriet. Dernæst med en lille Flok nøgne unge Mænd, to paa den ene<br />
Side, tre paa den anden, der siddende paa Stenblokke i det træløse Landskab, eller<br />
staaende som rede til Idræt, i deres overordenlige Skønhed og Friskhed varsler om den<br />
Hærskare af nøgne Ynglinge, der en sex Aar senere vil begynde at fylde Sistinas Loft.<br />
Farven er det svageste paa dette reliefartede Maleri, der er holdt i en graabrun<br />
Mellemtone, mens Blaat, Rosa og Graat staar uharmonisk mod hverandre og de nøgne<br />
Partier har ensartet Kødfarve. I Tegningens Sikkerhed og Kraft røber Herskernaturen<br />
sig, skønt Farven endnu minder om Ghirlandajos Værksted.<br />
11<br />
Der skulde gaa et Aarstid, inden <strong>Buonarroti</strong> paany for Alvor indlod sig i Væddekamp<br />
med Leonardo. Men af to skønne Madonnareliefer fra Aar 1503 røber det ene,<br />
ypperlige og yndefulde, at en Straale fra Leonardo's yndeberuste Sind, et Skær af hans<br />
Kvindeskikkelsers Smil, har streifet den barske unge Kunstners Sjæl.<br />
Paa et Rundrelief af anselig Størrelse, udarbejdet for Taddeo Taddi, nu i<br />
Royal Academy i London, fremtræder en ved Halsens fine Slankhed udmærket<br />
Madonnaskikkelse i Profil, skødesløst henstrakt. Hendes Haar er helt tilhyllet med et<br />
Klæde. Hun har Retning imod den lille Johannes, der bringer hendes Søn en Fugl, som<br />
han holder i sine Hænder. Jesusbarnet, som forskrækkes ved de Vingeslag, Fuglen<br />
forsøger for at unddrage sig Fangenskabet, tyer ind til Moderens Skød og skræver i<br />
Løbet over hendes hvilende venstre Ben.