Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 113<br />
Michelet har kaldt ham, Faust's italienske Broder, hvem man tillagde hemmelighedsfuld<br />
Indsigt i de forskelligste Fag. Hans Optræden var høvisk, hans Mesterskab uomtvistet,<br />
skønt hans Væsen og Forholdene i Forening havde medført, at han ingensteds befandt<br />
sig hjemme.<br />
Han havde under Ludovico Moro i Milano grundlagt et Akademi for Malerkunst, hvor<br />
han opdrog Elever. Han havde indskærpet dem, at deres Kunst til Æmne havde alle<br />
de Ting, Naturen frembringer, og alle dem, Mennesket selv forarbejder. Hans Lære<br />
dannede saaledes en skarp Modsætning til <strong>Michelangelo</strong>'s paa et personligt Instinkt<br />
hvilende Grundtro, at Menneskelegemet alene var Kunstens værdige Genstand.<br />
Leonardo hævdede, at Livsformernes og Tingenes Forskellighed indbød Maleren til at<br />
gengive det Sære og Grimme som det Skønne og Yndefulde:<br />
Den goddædige Natur havde jo sørget for, at Mennesket allevegne fandt noget<br />
at efterligne, først og fremmest sine Medmenneskers uensartede Udseende og<br />
Væremaade, saa Dyrenes, Træernes, Urternes, Blomsternes Verden, dernæst i<br />
Landskaberne Modsætningen mellem Bjerge og Sletter, Kilder og Floder, i Stæderne<br />
Modsætningen mellem offenlige og private Bygninger, fremdeles i Tingenes Verden de<br />
Forskelle, som fandtes mellem Klædedragter og Redskaber, Smykker, Kunstarbejder.<br />
Det gjaldt efter Leonardo's Opfattelse for Maleren om at gøre sin Sjæl til et Spejl, der<br />
gengav alle Ting og lod dem vederfares Retfærdighed under Gengivelsen. Det var en<br />
daarlig Kunstner (uno tristo maestro), som ikke naaede videre end til at kunne udføre<br />
en enkelt Ting godt.<br />
Der er, hvor Leonardo i sin Traktat om Malerkunsten senerehen udvikler disse<br />
Lærdomme, en tydelig, om end dulgt, Polemik imod <strong>Michelangelo</strong>, som nærede den<br />
modsatte Overbevisning.<br />
<strong>Buonarroti</strong>, der sit Liv igennem hævdede, at Skulptur, ikke Maleri, var hans<br />
Fag, har i de Samtaler med Vittoria Colonna, der i omtrentlig Form er blevne os<br />
opbevarede af Francisco de Hollanda, fremhævet den Kunst, der tager noget bort,<br />
altsaa Marmorkunsten, som fortrinligere end den Kunst, der som Malerens lægger<br />
noget paa.<br />
Et af de Spørgsmaal, som sysselsatte de Dannede i den italienske Renæssance,<br />
var jo nemlig det tomme og ørkesløse, om Billedhuggerkunsten eller Malerkunsten stod<br />
højest.<br />
<strong>Michelangelo</strong> skrev endnu saa sent som i 1549 til Benedetto Varchi, der havde<br />
offenliggjort en lezione for at undersøge, hvilken af de to Kunster der var ædlest, la<br />
Scultura o la Pittura: "Jeg siger, at Maleriet synes mig saa meget des bedre, jo mere<br />
det nærmer sig Reliefet, og at Reliefet synes mig saa meget slettere, jo mere det<br />
nærmer sig Maleri. Billedhuggerkunsten er for mig Maleriets Lanterne; mellem de to<br />
er der samme Forskel som mellem Solen og Maanen." Leonardo derimod priste - som<br />
Leone Battista Alberti før ham - med Begejstring Malerkunstens Fortrin for Skulpturen<br />
som for de øvrige Kunster. Han hævdede, at den havde en langt videre Rækkevidde<br />
blandt Tingenes Mangfoldighed, af hvilken han Intet vilde undvære, end ikke Støv og<br />
Røg, saa lidt som Lysvirkninger, vid Synskreds, Skyer og Planter - alt dette, som var<br />
<strong>Michelangelo</strong> ligegyldigt, da han som Billedhugger, Maler og Digter ikke vilde være<br />
andet end Menneskeskildrer.<br />
Endog hvad det rent Skulpturale angaar, optog Leonardo i sin Interesse et Felt,<br />
til hvilket <strong>Michelangelo</strong>'s kunstneriske Deltagelse ikke naaede. Han foretog saavel<br />
anatomisk som plastisk et udtømmende Studium af Hesten.