Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Michelangelo Buonarroti
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Side 102<br />
der har mistet sit Alt, det Væsen, hun ikke blot elskede, men som hun omfattede<br />
med Andagt. Den Søn, hun paa ufattelig Maade havde skænket Livet, og hvem hun<br />
med hemmelighedsfuld Dyrkelse tilbad, ligger her i hendes Skød, jammerligt myrdet,<br />
forsmædeligt henrettet, som Lig. Ungdommeligt nænsom og øm har den Følelse været,<br />
der har gjort dette livløse Mandslegeme saa adeligt og saa let, saa fint og saa frit for<br />
Jordelivets Slakker. Den har, trods al Kunstnerens anatomiske Kundskab og trods al<br />
hans artistiske Stræben efter ved genial Benyttelse af Kontraster at naa den stærkeste<br />
og varigste Virkning, været i sit inderste Væsen from.<br />
Og Madonna selv er behandlet med samme ømme Ærefrygt. Med Vilje er hun<br />
fremstillet ung, neppe ældre end Sønnen. Vi er jo her i Mysteriet, ikke underkastede<br />
Hverdagslivets Love. <strong>Michelangelo</strong> gav som gammel den teologiske Forklaring af den<br />
paafaldende Ungdommelighed, at denne Jomfru aldrig havde kendt Sansernes Liv,<br />
som medtager og ælder, men kysk som hun var i sit Væsen var forbleven ung ved et<br />
guddommeligt, om end menneskeligt motiveret Under. Han har snarere gjort Madonna<br />
ung, fordi hun tiltalte ham mest som ungdommelig.<br />
Den Sjælsro, som præger hendes Aasyn, vilde synes mer end naturlig, dersom ikke<br />
den veltalende Bevægelse i hendes venstre Haand røbede, at Fatningen er tilkæmpet.<br />
Hun lider, som et højere Væsen lider. Ulykken, som har ramt hende, forstyrrer ikke<br />
Ansigtstrækkenes Adel, lægger ingen Uro over den høje, rene Pande, hvis Stejlhed<br />
fremhæves ved Hovedklædets Form og Fald. Hendes Aasyn er, skønt trøstesløst, dog<br />
harmonisk, med den fine lige Næse, den smukke lukkede Mund, den faste, kraftige<br />
Hage, og Hovedets Bøjning, der fremhæves af Dragtens krusede Linning omkring<br />
Halsen.<br />
Højttronende sidder hun der, hyllet i Sørgeklæder, paa Golgathas Stenfliser ved<br />
Korsets Fod som Kærligheden, der varsomt har givet den Døde et Leje i sit Skød, idet<br />
han ligger udstrakt over hendes Knæ, hvilende i hendes Kappes Folder, holdt oppe af<br />
hendes højre Haand, der under hans Armhule ligesom sky kun med en Flig af Dragten<br />
griber om det glidende Legem, der ikke maa krænkes ved djærv Berøring.<br />
Som ingen Madonna hos <strong>Michelangelo</strong> med sit Blik møder Blikket hos sit spæde<br />
eller legende eller stolte Barn, saaledes ser heller ikke Guds Moder i hans Pietà paa<br />
den voxne, afsjælede Søns Ansigt. Hun ser ned for sig, fortabt i dyb Følelse og dybere<br />
Tanker.<br />
5<br />
For eneste Gang i sit Liv har <strong>Michelangelo</strong> her forsynet et af sine Værker med sit Navn.<br />
Han har endog anbragt det paa temmelig paafaldende Maade, idet han paa det smalle<br />
Baand, der fra Madonnas venstre Skulder strækker sig tvers over hendes Overkrop, har<br />
indhugget i Stenstil sit Navnetræk, noget forkortet, da Pladsen ikke tillod Medtagelsen<br />
af alle Bogstaver. Der staar:<br />
MICHAEL AGLVS BONARROTVS FLOEN FACIEBAT<br />
(Michael Angelus Bonarrotus Florentinus Faciebat). For at spare Plads staar der<br />
indeni det sidste O i Bonnarrous et T og indeni O i Floen et R.<br />
Det vilde ikke være forblevet en Hemmelighed, hvem Ophavsmanden var, selv om<br />
Arbejdet var forblevet navnløst. Vasari giver den Forklaring, at <strong>Michelangelo</strong> en Dag<br />
havde truffet et Selskab af Lombardere i "Kongen af Frankrigs Tempel", som paastod,<br />
at hans Pietà var et Værk af "vor Gobbo i Milano" (Andrea Solario, kaldet del Gobbo,<br />
en forøvrigt meget fortjenstfuld Kunstner).