Lørdagskoncert 17. november 2007 kl. 16 Radiohusets ... - DR
Lørdagskoncert 17. november 2007 kl. 16 Radiohusets ... - DR
Lørdagskoncert 17. november 2007 kl. 16 Radiohusets ... - DR
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Lørdagskoncert</strong><br />
<strong>17.</strong> <strong>november</strong> <strong>2007</strong> <strong>kl</strong>. <strong>16</strong><br />
<strong>Radiohusets</strong> Koncertsal
LØRDAGSKONCERT<br />
<strong>Lørdagskoncert</strong><br />
<strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret<br />
<strong>17.</strong> <strong>november</strong> <strong>kl</strong>. <strong>16</strong><br />
<strong>Radiohusets</strong> Koncertsal<br />
Dirigent: Thomas Dausgaard<br />
Solist: Audun Halvorsen, fagot<br />
Koncertmester: Christina Åstrand<br />
W.A. Mozart (1756-1791)<br />
Ouverturen til Don Juan (1787)<br />
Varighed: ca. 7’<br />
W.A. Mozart<br />
Fagotkoncert, B-dur, KV 191 (1774)<br />
Allegro<br />
Andante ma adagio<br />
Rondo. Tempo di menuetto<br />
Varighed: ca. 17’<br />
Pause ca. <strong>16</strong>.30<br />
Jean Sibelius (1865-1957)<br />
Symfoni nr. 1, e-mol, opus 39 (1898/99,<br />
rev. 1902)<br />
Andante ma non troppo, allegro energico<br />
Andante ma non troppo lento<br />
Scherzo: Allegro<br />
Finale: Quasi una fantasia<br />
Varighed: ca. 40’<br />
Koncerten sendes i P2 torsdag 13. december<br />
<strong>kl</strong>. 20. Den sendes desuden via EBU<br />
til Finland, Holland, Rumænien, Portugal,<br />
Australien, USA og EBU’s natradio.<br />
Redaktion og opsætning: Line Breuning. Korrektur: Magna Blanke. Tryk: Rek-Art Offset. Producent: Peter<br />
Rønn-Poulsen. Producer: Morten Mogensen. Teknik: Jan Oldrup. Regissør: Benedicte Boesen Balslev.
KLASSISK KONCERTKALENDER GRATIS GLÆDER ANBEFALINGER<br />
bringer<br />
nyheder og<br />
arti<strong>kl</strong>er om<br />
<strong>kl</strong>assisk<br />
musik –<br />
HVER<br />
MÅNED!<br />
Bestil gratis<br />
abonnement<br />
Få Optakt gratis på spillesteder,<br />
biblioteker og kulturhuse m.v.<br />
Eller få Optakt tilsendt direkte på<br />
din adresse hver måned i 2008<br />
for kun kr. 200 i forsendelse.<br />
Bestil nu og få som ekstra<br />
bonus Optakt tilsendt i nov.<br />
og dec. <strong>2007</strong> uden beregning.<br />
Din bestilling kan ske på<br />
www.optakt.com eller på<br />
telefon 33 86 29 37.
Foto: Marianne Grøndahl<br />
Det internationale musiktidsskrift<br />
Gramophone udnævnte Thomas Dausgaard<br />
og <strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestrets<br />
seneste cd med Carl Nielsen-værker<br />
til Disc of the month, og på samme tid<br />
fik den prædikatet ‘Editor’s choice’.<br />
Gramophones anmelder David Fanning<br />
skriver bl.a.: “Indtil videre er den min<br />
disc of the year. Og hvis den stadig er<br />
det ved udgangen af <strong>2007</strong>, vil jeg ikke<br />
være overrasket.”<br />
Endelig skal det også nævnes, at indspilningen<br />
af Rued Langgaards opera<br />
Antikrist i april måned i år er Critics<br />
Choice i Opera News – et anerkendt<br />
amerikansk operamagasin.<br />
Thomas Dausgaard<br />
Thomas Dausgaard er en af de dirigenter, der står<br />
i spidsen for den fornyelse, der går gennem den<br />
<strong>kl</strong>assiske musik – og <strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret – i<br />
disse år. Han er uden tvivl en ildsjæl, der først og<br />
fremmest arbejder seriøst, grundigt og fornyende<br />
med de store traditionelle komponisters værker.<br />
Samtidig er han dirigenten, der har inviteret til<br />
de uhøjtidelige Metrokoncerter, hvor publikum<br />
spontant kan møde op til en lille time i selskab med<br />
Radiosymfoniorkestret og en stor symfoni – ganske<br />
uforpligtende og helt uden ‘kjole og hvidt’.<br />
Store internationale turneer er blevet et varemærke<br />
for <strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret og Thomas<br />
Dausgaard. De seneste år har orkestret optrådt med<br />
Dausgaard så forskellige steder som Kina, Korea,<br />
Concertgebouw i Amsterdam, The Proms i London,<br />
Baltisk Østersøfestival i Stockholm, Schweiz, Østrig<br />
og Tys<strong>kl</strong>and. I forrige sæson var orkestret endda<br />
’orchestra-in-residence’ ved festivalen Prag Efterår<br />
og ved Festspillene i Bergen.<br />
Dausgaard finder også tid til at arbejde med andre<br />
orkestre, senest med Det saksiske Statskapel,<br />
Dresden, Berlins Radiosymfoniorkester og symfoniorkestre<br />
i Toronto og Houston. Som chefdirigent<br />
for Det svenske Kammerorkester har han netop<br />
været på turné til København, sommerfestivalerne<br />
i London (Barbican) og Stresa i Italien, og deres<br />
indspilninger af Beethoven og Schumann regnes<br />
blandt de bedste.<br />
Hvis man vil nyde Thomas Dausgaard og <strong>DR</strong><br />
Radiosymfoniorkestret hjemme foran højttalerne,<br />
er det værd at anbefale deres seneste indspilning<br />
af Ennas Den lille pige med svovlstikkerne og<br />
Zemlinskys Die Seejungfrau (Dacapo), som fik ikke<br />
færre end seks hjerter i Politiken. Endvidere skal<br />
nævnes de to nye danske bidrag til fejringen af H.C.<br />
Andersen: Bent Sørensen: Den lille havfrue og Per<br />
Nørgård: Lygtemændene tager til byen, der begge<br />
kan findes på en ny cd fra Dacapo. Også indspilningerne<br />
af alle Rued Langgaards symfonier får fremragende<br />
anmeldelser fra nær og fjern.
Audun Halvorsen, fagot<br />
Audun Halvorsen er solofagottist i <strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret.<br />
Det er en stilling, han har haft i et års tid.<br />
Inden han kom hertil, har han været solofagottist hos<br />
Rotterdam Filharmonikerne under Valerij Gergjevs<br />
ledelse, hos Norrköping Symfoniorkester og ved Den<br />
norske Opera.<br />
Han er uddannet på Musikkhøgskolen i Oslo og debuterede<br />
som solist i 2003 ved en koncert med Stavanger<br />
Symfoniorkester. Samme år vandt han Crusell Fagotkonkurrencen<br />
i Finland.<br />
I år er han udvalgt af den norske radio NRK til at være<br />
årets norske ’P2 Solist’, og i den egenskab spillede<br />
han i foråret Mozarts Fagotkoncert med Det norske<br />
Radiosymfoniorkester.<br />
Audun Halvorsen har også deltaget i kammermusikfestivaler<br />
i Norge og Finland, og han har modtaget den<br />
norske Shell Pris.
Mozart: Ouverturen til Don Juan<br />
Mozarts bedste opera? Don Juan er i<br />
hvert fald en stærk kandidat, og Søren<br />
Kierkegaard mente endda, at det er den<br />
bedste af alle operaer overhovedet.<br />
Mozart kaldte sin opera for et ’dramma<br />
giocoso’ – et morskabsspil – men det er<br />
et meget sort et af slagsen. Historien er<br />
grov og oprørende, musikken er febrilsk,<br />
indsmigrende og satanisk. Tilsammen er<br />
det et moralsk og satirisk drama om den<br />
evige forfører, egoisten Don Juan, der<br />
hensynsløst gør, hvad der passer ham,<br />
selv om det er til sorg og skade for hans<br />
medmennesker.<br />
Til sidst får han dog sin straf. Faderen<br />
til en af hans mange forsmåede kvinder<br />
dukker op i skikkelse af den stenfigur, der<br />
står på hans grav – Don Juan myrdede<br />
ham, da han flygtede fra sit gerningssted.<br />
Stengæsten opregner alle forførerens<br />
skændige moralske fejl, men Don Juan<br />
vil stadig ikke angre, og flammer står op,<br />
da Stengæsten trækker sit offer ned i<br />
Helvedets ild. ”En synders død afspejler<br />
hans liv,” synger koret som morale.<br />
Operaen blev uropført i Prag i 1787, og<br />
ouverturen blev først færdig den dag,<br />
man holdt den første kostumeprøve.<br />
Ouverturen har en uhyggelig og dyster<br />
indledning, der giver et forvarsel om Don<br />
Juans fortjente endeligt. Den begynder<br />
med to kraftige akkorder og derefter det<br />
oktav-motiv, som er Stengæstens første<br />
toner, da han dukker op hos Don Juan.<br />
I Mozart-filmen Amadeus bliver Stengæstens<br />
oktav-motiv brugt som symbol for<br />
Mozarts faderkompleks. Stengæsten er<br />
simpelthen Mozarts far Leopold, der med<br />
sin autoritære kontrol over sønnen har<br />
taget den mentale styrke fra sit vidunderbarn.<br />
Mest effektivt vist i en scene, hvor<br />
Mozart kommer hjem efter en lang nats<br />
bumletur og finder sin far på hovedtrappen,<br />
uventet dukket op på besøg. I<strong>kl</strong>ædt<br />
sort kappe breder faderen armene ud og<br />
virker langt mere truende end favnende.<br />
Ouverturen begynder i d-mol, og det<br />
er operaens gennemgående toneart<br />
– dødens toneart ifølge Beethoven. Efter<br />
den dystre indledning følger ouverturens<br />
hurtige hovedafsnit i D-dur, der svarer til<br />
forførerens fremfusende energi og hans<br />
dynamiske og ubekymrede liv. Det indtryk<br />
forstærkes, når ouverturen opføres for sig<br />
selv, for så er det med en særlig koncertslutning,<br />
som Mozart lavede til netop<br />
dette formål. Den sørger for, at Don Juan<br />
i ouverturen fortsætter sin sprudlende<br />
livsstil lige til sidste takt.<br />
Mozart: Fagotkoncert<br />
Der er instrumenter, som kan takke Mozart<br />
for altid, og så er der dem, som føler sig en<br />
smule skuffet (hvis man da kan være skuffet<br />
over Mozart?). For han skrev fx ingen<br />
cellokoncerter, ingen trompetkoncerter og<br />
han sværtede fløjten til som et ”kedeligt<br />
instrument”. Til gengæld er <strong>kl</strong>aver, violin,<br />
<strong>kl</strong>arinet og obo forsynet med pragtfulde<br />
hovedværker – og det samme er fagotten.<br />
Mozarts eneste overlevende fagotkoncert<br />
er faktisk hovedværket for dette unikke,<br />
men noget oversete instrument.<br />
Egentlig er der ikke ret mange af de<br />
virkelig store og berømte komponister, der<br />
har skrevet blæserkoncerter. Der er ingen<br />
blæserkoncerter af fx Beethoven, Brahms,<br />
Schumann, Dvorák, Elgar, Chopin, Bruch,<br />
Sjostakovitj, Liszt og Prokofjev, der ellers<br />
er blandt historiens betydeligste komponister<br />
af solokoncerter.<br />
Fagottister verden over <strong>kl</strong>amrer sig derfor<br />
til deres Mozart-koncert som en gave fra<br />
himlen. Mange af de øvrige fagotkoncerter,<br />
der findes, er af komponister fra<br />
generationen efter Mozart – Weber, Hummel,<br />
Danzi – og ingen af de værker er helt<br />
på højde med Mozarts. Det 19. århundrede<br />
førte stort set ingen fagotkoncerter med<br />
sig, men i det 20. århundrede er der<br />
skrevet fagotkoncerter af så forskellige<br />
komponister som sovjetiske Sofia<br />
Gubajdulina, franske André Jolivet og<br />
Jean Francaix, norske Harald Sæverud<br />
og danske Launy Grøndahl. Og så er der<br />
det særlige tilfælde Vivaldi, som for 300 år<br />
siden skrev i nærheden af 40 fagotkoncerter.<br />
De er nu, via nutidens barokensembler,<br />
også ved at vinde indpas i fagottisternes<br />
standardrepertoire.
Fagotkoncerten af Mozart er en af<br />
de første instrumentalkoncerter, han<br />
overhovedet skrev. Han var 18 år, da<br />
han fik en bestilling fra en adelsmand i<br />
Salzburg, baron Thaddäus von Dürnitz,<br />
der var en flittig amatør-fagottist. Han bad<br />
tilsyneladende om tre koncerter, og noget<br />
tyder på, at Mozart faktisk skrev tre, men<br />
at to af dem desværre er blevet væk<br />
siden dengang.<br />
En fagot var på Mozarts tid temmelig<br />
primitiv i forhold til de instrumenter, man<br />
benytter i dag. Der var kun fire <strong>kl</strong>apper,<br />
og det indskrænkede antallet af toner,<br />
det var muligt at frembringe på en fagot.<br />
I forhold til det er Mozarts Fagotkoncert<br />
absolut i den virtuose afdeling. Det er et<br />
kompakt, men inspireret og vittigt værk.<br />
Velproportioneret, melodisk opfindsomt<br />
og med mange raffinementer bag den<br />
polerede overflade (der jo i sig selv er et<br />
raffinement – det glemmer man tit, når<br />
man hører Mozart).<br />
1. sats indledes helt efter bogen med<br />
en orkesterintroduktion, hvor man får<br />
præsenteret satsens to grundlæggende<br />
temaer. Når fagotten sætter ind med det<br />
en<strong>kl</strong>e hovedtema, tror man måske, at<br />
den kommer til at måtte nøjes med en ret<br />
begrænset solostemme, men snart er den<br />
i gang med at vise alt, hvad den kan. Den<br />
snurrende og karakterfulde <strong>kl</strong>ang har en<br />
helt speciel virkning i hovedrollen. Mod<br />
slutningen af satsen spiller fagotten også<br />
en stor solokadence – Mozart efterlod sig<br />
ikke nogen, så det er op til den enkelte<br />
fagottist at vælge, hvilken solokadence,<br />
der skal spilles. Der er skrevet mange<br />
forslag gennem tiden.<br />
I den langsomme andensats hører man<br />
et tema, hvis begyndelse Mozart senere<br />
genbrugte i en af de mest berømte arier i<br />
operaen Figaros bryllup, Grevindens arie<br />
”Porgi, amor”. Fagotten ledsages af strygere,<br />
der spiller med dæmpere, og den<br />
har oboerne som samtalepartnere. Det er<br />
en usædvanlig smuk sats, der står som et<br />
højdepunkt inden for fagottens rolle som<br />
melodiførende instrument.<br />
Finalen er en menuet, en lifligt dansende<br />
afslutning i ¾-takt. Satsen er formet som<br />
en rondo, dvs. at det tema, orkestret præ-<br />
senterer i indledningen, dukker op flere<br />
gange med varierende stof imellem.<br />
Fagotten tager straks fat efter orkesterindledningen,<br />
hvor den sætter ind med<br />
hurtige variationer over temaet, som for<br />
at vise, at den skam ikke behøver at nøjes<br />
med de små en<strong>kl</strong>e melodier. Det er – efter<br />
233 år – stadig fagottens finest hour.<br />
Sibelius: Symfoni nr. 1<br />
I år er det 50 år siden, Jean Sibelius døde,<br />
og <strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret og chefdirigent<br />
Thomas Dausgaard hylder den finske<br />
mesterkomponist ved at opføre alle hans<br />
syv symfonier i løbet af denne sæson.<br />
I Finland er Sibelius blevet en del af sin<br />
nation på en måde, som nok ingen anden<br />
komponist har oplevet det. Det begyndte<br />
i 1890’erne, hvor Sibelius begejstrede<br />
sit publikum med en række værker over<br />
historier fra det finske mytologiske epos<br />
Kalevala. Omkring århundredskiftet<br />
drejede hans interesse dog i retning af<br />
den mere abstrakte musik, der ikke havde<br />
direkte forbindelse til billeder og sagn.<br />
Da han skrev 1. Symfoni, var Finland i en<br />
vældig krise. Landet var ikke en selvstændig<br />
nation, men et hertugdømme under<br />
den russiske tsar, og et nyt russisk dekret<br />
lagde i 1899 op til endnu mindre selvstændighed<br />
for finnerne. 1. Symfoni understregede,<br />
at Sibelius også som symfoniker var<br />
sit folks største. Man forstod, at det var<br />
muligt for ham at udtrykke sig nationalt og<br />
politisk, samtidig med at musikken havde<br />
en universel side. Og endda inden for symfoni-genren,<br />
som mange finner opfattede<br />
som en ’russisk’ musikform! Det finske<br />
selvstyre belønnede Sibelius med en livsvarig<br />
ydelse, så han kunne koncentrere<br />
sig om at skrive musik. Det ville tydeligvis<br />
være til gavn for hele folket.<br />
1. Symfoni blev også Sibelius’ internationale<br />
gennembrud. ”Det er et værk, der<br />
går nye veje – eller rettere sagt: stormer<br />
fremad som en beruset gud,” skrev en<br />
kritiker i Hamborg.<br />
Den er den længste af Sibelius’ symfonier.<br />
Det skyldes bl.a., at den ikke er så tæt<br />
sammenvævet som de senere symfonier<br />
(en udvi<strong>kl</strong>ing der kulminerer i 7. Symfoni,
som er i én sats på bare 20 minutter).<br />
Man hører en del flere overgange i musikken<br />
og flere ideer, der står ved siden<br />
af hinanden i stedet for at fusionere. Men<br />
tonesproget er allerede umiskendeligt<br />
Sibeliansk: Vitalt, originalt, mystisk og<br />
instrumenteret på en lysende og overraskende<br />
måde. Sibelius’ første bud på en<br />
stor nordisk-romantisk symfoni adskiller<br />
sig fra alle andre i samtiden og præsenterer<br />
et fuldblods-romantisk tonesprog med<br />
nordisk accent.<br />
1. sats viser det allerede fra første takt.<br />
Den lader symfonien begynde med en<br />
fri <strong>kl</strong>arinetsolo, akkompagneret af en<br />
paukehvirvel. Højst usædvanligt! Det<br />
sætter en scene for musik baseret på<br />
naturlyde- og former, der går uden om<br />
mange akademiske traditioner, og som<br />
med sin folketone taler om en (finsk?)<br />
oprindelighed. Fornemmelsen forstærkes<br />
af satsens egentlige hovedtema, der er<br />
beslutsomt og heroisk, som et symbol på<br />
en viljestyrke, der ikke kan knægtes - og<br />
en komponist, der ikke vil stoppes. Det er<br />
en forbløffende og dramatisk førstesats,<br />
der ender gådefuldt med to knipsede<br />
strygerakkorder.<br />
2. sats begynder med et ædelt, spørgende<br />
tema i strygerne, der besvares af <strong>kl</strong>arinetterne.<br />
Den lange udvi<strong>kl</strong>ing, der følger,<br />
kan opfattes som en fantasi over dette<br />
spørgsmål og svar. Variationerne vokser<br />
organisk frem, motiver fra 1. sats glider<br />
ind i stoffet, og satsen kulminerer kort før<br />
slutningen i en kort, heftig storm. Til sidst<br />
falder musikken til ro med temaet, som<br />
det hørtes i begyndelsen. Tredjesatsen<br />
er en kontrasterende scherzo, der med<br />
korte, abrupte fraser tenderer en ren<br />
stammedans eller måske mere præcist<br />
den shamanistiske tone fra Sibelius’<br />
folkevise-symfoni Kullervo.<br />
Finalen samler med stor passion op<br />
på udspillet fra 1. sats. Sibelius kalder<br />
satsen ’quasi una fantasia’, et citat fra<br />
overskriften på Beethovens Måneskinssonate,<br />
men nok først og fremmest et<br />
signal om, at der i finalen vil ske noget<br />
anderledes, end der plejer. Det gør<br />
der. Det ensomme <strong>kl</strong>arinettema, der<br />
begyndte hele symfonien, høres nu igen,<br />
men virker fuldstændig anderledes ved<br />
hjælp af instrumentationen. Klarinettens<br />
enlige stemme har forvandlet sig til en<br />
lidenskabelig kollektiv røst i strygerne, der<br />
taler desperat om at holde sig oppe med<br />
de sidste kræfter. Satsens hoveddel bygger<br />
på et udfarende, voldsomt tema og en<br />
fuldstændig smeltende, bred melodi, der<br />
smager af forløsning.<br />
Musikken har siden det lille <strong>kl</strong>arinettema<br />
trukket sig selv op i hårrødderne. Og efter<br />
den meget virile finale sætter Sibelius<br />
med arrogant selvsikkerhed punktum på<br />
samme måde, som han sluttede 1. sats:<br />
Med to akkorder, der knipses af strygerne.<br />
Alt for tit kan man læse, at Sibelius’ 1.<br />
Symfoni er inspireret af Tjajkovskij. Det er<br />
en misvisende vinkel at se musikken fra,<br />
for lige fra allerførste tone er denne symfoni<br />
milevidt fra noget, Tjajkovskij kunne<br />
have skrevet. Vel er det en ung mands første<br />
symfoni, men fyldt af så megen urkraft,<br />
at det er en af de mest overbevisende<br />
debuter, der nogensinde er skrevet.<br />
Jens Cornelius
<strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret. Metrokoncerter.<br />
En time, en koncert, en halvtredser.<br />
19. december <strong>kl</strong>. 17: Per Nørgård: Symfoni nr. 3<br />
Billetter via BilletNet.dk eller i <strong>DR</strong> butikken på tlf. 3520 6262. Læs mere på dr.dk/rso.<br />
Bliv mindet om den næste Metrokoncert. Send en sms med teksten ‘metrokoncerter’<br />
til 1212, så vil du modtage en sms dagen inden næste koncert. Når du<br />
er tilmeldt servicen, får du i alt 10 beskeder. Tjenesten koster 10 kroner + 1 x<br />
normal sms-takst.
<strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestret – Torsdagskoncert<br />
Torsdag 20. december <strong>kl</strong>. 20<br />
<strong>Radiohusets</strong> Koncertsal<br />
Dirigent: Thomas Dausgaard<br />
Solist: Andreas Brantelid, cello<br />
Prokofjev: Sinfonia concertante<br />
Per Nørgard: Symfoni nr. 3<br />
Kl. 19: Introduktion med Per Nørgård<br />
og Valdemar Lønsted<br />
Billetter: 295, 255, 215, 175 kr.<br />
Unge under 30 år halv pris.<br />
Køb billetter via www.billetnet.dk eller <strong>DR</strong> butikken på tlf. 3520 6262<br />
Kom i julestemning med <strong>DR</strong> Radiopigekoret<br />
Lørdag 1. december <strong>kl</strong>. 15<br />
Søndag 2. december <strong>kl</strong>. 15<br />
<strong>DR</strong> Radiopigekoret<br />
<strong>DR</strong> Radiojuniorkoret<br />
<strong>DR</strong> Radiobørnekoret<br />
<strong>DR</strong> Spirekoret<br />
<strong>DR</strong> UngdomsEnsemblet<br />
Dirigenter: Michael Bojesen,<br />
Susanne Wendt og Morten Ryelund<br />
Solister: Marie Carmen Koppel, vokal<br />
Jakob Lorentzen, orgel<br />
Steen Rasmussen, <strong>kl</strong>aver<br />
Billetter: 135 kr.<br />
Køb billetter via www.billetnet.dk eller <strong>DR</strong> butikken på tlf. 3520 6262
Rejs med os<br />
ud i musikkens<br />
store verden<br />
OPERA - BALLET - KONCERT<br />
Vores katalog spænder lige<br />
fra endags arrangementer til<br />
oversøiske rejser<br />
WWW.DANIAREJSER.DK<br />
Bestil vores store katalog og bliv inspireret<br />
Tlf. 45 280 280 (Ma-fr 9-17)
<strong>DR</strong> Musik<br />
<strong>DR</strong> Byen<br />
Emil Holms Kanal 20<br />
0999 København C<br />
Tlf.: 35 20 30 40<br />
e-mail: rso-rk@dr.dk<br />
www.dr.dk/rso<br />
www.dr.dk/ve<br />
www.dr.dk/rk<br />
www.dr.dk/rpk<br />
www.dr.dk/druen<br />
Divisionschef<br />
Morten Hansen Pankoke<br />
Fungerende orkesterchef<br />
Morten Hansen Pankoke<br />
Korchef<br />
Lene Nordin<br />
Chefdirigent<br />
Thomas Dausgaard<br />
1. gæstedirigent<br />
Yuri Temirkanov<br />
Æresdirigent<br />
Herbert Blomstedt<br />
<strong>DR</strong> Radiosymfoniorkestrets, <strong>DR</strong> Radiokorets og<br />
<strong>DR</strong> Radiopigekorets virksomhed er muliggjort<br />
gennem støtte fra blandt andre:<br />
Augustinus Fonden<br />
Beckett-Fonden<br />
Bikubenfonden<br />
Carl Nielsen & Annemarie Carl-Nielsens Legat<br />
FrederiksbergFonden<br />
Gangstedfonden<br />
Knud og Dagny Gad Andresens Fond<br />
Kong Christian den Tiendes Fond<br />
Konsul Georg Jorck og hustru Emma Jorck´s Fond<br />
Oticon Fonden<br />
Tømmerhandler Johannes Fogs Fond