1,8mb - Dansk Vietnamesisk Forening
1,8mb - Dansk Vietnamesisk Forening
1,8mb - Dansk Vietnamesisk Forening
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
overdådig morsomme syngespil ”Frihed - det<br />
bedste guld”.<br />
Vietnambevægelsen<br />
Men frem for alt er 1960’erne den politiske aktivismes<br />
årti. Gruppe 7 var en lille selvbestaltet<br />
gruppering, som udsprang af et samarbejde<br />
rettet mod Frankrigs kolonikrig i Algeriet.<br />
Blandt de syv oprindelige medlemmer var<br />
både erklærede socialister som Erik Knudsen<br />
og Erik Vagn Jensen og ikke-socialister som<br />
Ole Wivel og K.E. Løgstrup. Det, der forenede<br />
dem, var den voksende uro og modstand mod<br />
den amerikanske involvering i Vietnam og<br />
deres ønske om at sprede viden om, hvad der<br />
virkelig foregik i Vietnam. Møderne blev holdt<br />
på skift hos gruppens medlemmer, ofte hos<br />
os i Birkerød, hvor min rolle var at sørge for<br />
mad og drikke.<br />
Men når diskussionens bølger gik højt, var<br />
det svært at lade være med at blande sig. Og<br />
det var næsten altid Erik Knudsens på en gang<br />
lidenskabelige og præcise udspil, ofte afbrudt<br />
af en klingende lattersalve, som fik mig til at<br />
glemme min rolle.<br />
Johs. Glavind, som senere blev DVF’s anden<br />
formand, var et centralt medlem af Gruppe<br />
7 og desuden medlem af DKP. Han kunne<br />
meddele gruppen, at vietnameserne var meget<br />
interesseret i, at der også blev dannet en anden<br />
type organiseret solidaritetsbevægelse end de<br />
eksisterende Vietnamkomiteer. Ikke som en<br />
rivaliserende bevægelse, men for at tiltrække<br />
den type danskere, der reagerede mere etisk<br />
end egentlig politisk på, hvad der foregik i<br />
Vietnam, ja, som var ligefrem anstændigt<br />
borgerlige! Og hvis man kunne vinde gehør i<br />
Fagbevægelsen ved samme lejlighed, var det<br />
desto bedre. Så kunne man tilmed påvirke den<br />
socialdemokratiske regerings politik!<br />
Resultatet var, at Vietnam 69 blev en realitet<br />
med Erik Knudsen som medstifter. Det<br />
1 · 2 0 0 8<br />
Nekrolog<br />
forhindrede ikke Erik i at holde i hundredvis<br />
af taler og oplæg, hvor han tordnede mod<br />
den amerikanske imperialisme. Man er vel<br />
dialektiker!<br />
Det at rumme modsætninger, det er selve<br />
essensen i Erik Knudsens poesi og politik. Søg<br />
viden, vær klar. Men du skal også stå ved dine<br />
følelser, udtrykke dem!<br />
Opløsningen af Vietnam 69<br />
Få år senere var jeg selv næstformand i<br />
Vietnam 69 og travede tit sammen med Erik<br />
ud ad Nørrebrogade til Blågårdsgade for at<br />
deltage i møderne. Undervejs dissekerede vi<br />
den politiske situation, drøftede personer og<br />
strategier - og følte os stadig mere overbeviste<br />
om, at amerikanernes nederlag i Vietnam nu<br />
kun var et spørgsmål om tid.<br />
Ingen havde vel ventet, at det skulle gå<br />
så hurtigt! Jeg husker stadig vor lykkelige<br />
telefonsamtale 30. april 1975. Men hvor solidarisk<br />
Erik Knudsen end støttede Vietnam 69,<br />
var der ikke nej i hans mund, da De danske<br />
Vietnamkomiteer i anledning af sejren bad<br />
ham holde festtalen i Huset 7. maj . (Talen findes<br />
trykt blandt hans politiske tekster i ”Fred<br />
og socialisme” fra 1983, forlaget Vindrose.)<br />
Da Vietnam 69 ved en ekstraordinær<br />
generalforsamling vedtog at opløse sig selv<br />
- efter et vist forarbejde af John Mølgaard og<br />
undertegnede - var Erik Knudsen helt med<br />
på ideen, fordi formålet var at få alle grene af<br />
Vietnam-bevægelsen til at samarbejde i en fælles<br />
<strong>Dansk</strong> <strong>Vietnamesisk</strong> <strong>Forening</strong>. Jeg husker<br />
hans drengede glæde over det store fremmøde<br />
ved den stiftende generalforsamling og over<br />
at Ellen Brun kom med i bestyrelsen.<br />
Da hun og tre andre nyvalgte bestyrelsesmedlemmer<br />
lidt senere gik i protest over ikke<br />
at blive repræsenteret i forretningsudvalget<br />
- de mente med en vis ret, at Vietnam 69 nu<br />
kom til at dominere den ny forening – blev<br />
VietNam<br />
A J O U R<br />
Erik Knudsen i bestyrelsen som en positiv<br />
kraft med sin direkte og uortodokse stil til<br />
udgangen af 1976. Og da det fjendtlige forhold<br />
mellem Pol Pots Kampuchea og Vietnam blev<br />
offentligt, og vietnameserne til sidst rykkede<br />
ind i nabolandet og væltede regimet, diskuterede<br />
vi det livligt i telefonen. Erik nåede<br />
frem til samme resultat som vi andre i DVF<br />
- på trods af vor principielle afstandtagen til<br />
invasioner.<br />
Fredsbevægelse og flere bøger<br />
Men selv om Vietnam stadig lå ham på sinde,<br />
var det spørgsmålet om krig og fred, der mere<br />
og mere optog ham. Utallige møder i firsernes<br />
fredsbevægelse havde Erik som hovedtaler<br />
eller oplægsholder. Parallelt skrev han teaterstykker,<br />
digte, debatbøger og underviste på<br />
Krogerup indtil 1982.<br />
Men livet bød på store personlige sorger og<br />
udfordringer, som indimellem var for svære at<br />
tackle. Så trak han sig ind i sig selv, gemte sig i<br />
sin parkacoat med hætten slået op og travede<br />
ensomme ture. Mødte man ham tilfældigt,<br />
kunne det være svært at afgøre, om man skulle<br />
lade ham være i fred eller ej. De gange, jeg<br />
”forstyrrede” ham., angrede jeg aldrig, for<br />
hvor blev han alligevel glad for at blive revet<br />
ud af sine tunge tanker.<br />
Sidder og blader hans bøger igennem, som<br />
regel dediceret til Erik og mig med tak for<br />
”opmuntring”, ”hjælp og venskab” fra jeres<br />
hengivne Erik eller Lise og Erik. Som om<br />
det ikke var os, der burde have takket noget<br />
mere for alt vi fik, glæden, latteren, de mange<br />
overraskelser og den pludselige indsigt, den<br />
dybe alvor og foruroligelse.<br />
Sørgeligt, at jeg stadig er ateist. Det ville<br />
have været en slags trøst, hvis mine to Erik’er<br />
havde kunnet sludre lystigt sammen eller i<br />
fællesskab kunnet rase over det nye årtusinds<br />
politiske afsindigheder i deres elysium.<br />
S i d e 7