Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>En</strong> an<strong>den</strong> måde at lave en overskuelig fremstilling på er ganske enkelt at beskrive<br />
det fænomen, vi ønsker at forstå, og så lade det ’tale for sig selv’. Hvis nogen<br />
kunne tænke sig at give indtryk <strong>af</strong>, at der sker noget forfærdeligt i St. Hans<br />
ritualerne i Danmark, behøver han kun at beskrive dem på en ligefrem måde 169 :<br />
Det danske folk samler gennem hele året træ i en stor bunke, og <strong>den</strong> 23. juni<br />
samles man i skumringen og laver et stort bål <strong>af</strong> træbunken. I dette bål har man<br />
placeret en menneske-lignende dukke på en kost. Dukken skal symboliserer en<br />
heks. Danskerne forklarer deres børn, at al vinterens mørke og de onde tider puttes<br />
ind i heksen og vil forsvinde med hende. Mens dukke-heksen brænder, synger<br />
danskerne sange som udtrykker deres kærlighed til Danmark, lyset og sommeren.<br />
Den symbolske mening med dette ritual er en frisk begyndelse gennem<br />
<strong>af</strong>brændingen <strong>af</strong> ondskaben. For så vidt er intet skræmmende. Men hvad der er<br />
foruroligende er <strong>den</strong> kendsgerning, at vi kan bruge en menneskelig figur til at<br />
symbolisere ondskab, og at vi kan brænde <strong>den</strong>ne figur, som et symbol på en frisk<br />
start. Hvorfor er det foruroligende? Som jeg ser det, er der to ting, der gør ritualet<br />
foruroligende:<br />
Først <strong>den</strong> kendsgerning, at det giver mening for os at bruge en menneskelig figur<br />
til at symbolisere ondskab (en heks). Vi kunne ikke bruge en figur, der forestiller<br />
en gummihøne eller en gulerod, på <strong>den</strong>ne måde, fordi det så ikke ville give mening<br />
for os som et ritual, der udtrykker uddrivelsen <strong>af</strong> ondskab, - i stedet ville det være<br />
et fjollet Monty Python ritual. Att det giver mening for os at bruge en menneskelig<br />
figur til at symbolisere ondskab med, er <strong>den</strong> kendsgerning, at kun mennesker er i<br />
stand til at være onde, modsat gummikyllinger og gulerødder.<br />
Den an<strong>den</strong> ting, der gør ritualet foruroligende, er <strong>den</strong> kendsgerning, at det giver<br />
mening for os at brænde <strong>den</strong> menneskelige figur som symbolet på en frisk start.<br />
Det er foruroligende, at det er en meningsfuld strategi til at slippe <strong>af</strong> med ondskab,<br />
at vi placerer det hele i én person for efterfølgende at brænde <strong>den</strong>ne person. Ideen<br />
om en menneskelig syndebuk er skræmmende. Den er skræmmende, selv om det<br />
169 Jeg må understrege, at <strong>den</strong>ne beskrivelse ikke kan ‘tale for sig selv’ i <strong>den</strong> forstand, at <strong>den</strong> kan<br />
etablere som en kendsgerning, at der foregår noget forfærdeligt i de danske St. Hans ritualer. Men<br />
<strong>den</strong> kan give indtrykket.<br />
94