Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
filosoffer på <strong>den</strong>ne vis kunne finde på mange spæn<strong>den</strong>de og kreative ændringer i<br />
vores sprogbrug. Men det er kun i en faktisk sprogbrug, i konkrete livssituationer,<br />
at det kan vise sig, om en ændring er levedygtig. På samme måde er det kun<br />
matematikeren qua matematiker som ved hvilke mål, der skal fremmes i<br />
matematikken. Det er med andre ord kun in<strong>den</strong>for sprogspillet selv - i praksis - at<br />
man har en prøvesten på, hvilke ændringer <strong>af</strong> grammatikken, der er formålstjenlige<br />
i forhold til det mål, vi stræber mod, og ladesiggørlige i forhold til <strong>den</strong> ver<strong>den</strong>, vi<br />
lever i og er en del <strong>af</strong>. Wittgenstein vil altså på ingen måde nægte, at det at<br />
forandre, forskønne, forbedre etc. vores forskellige sprogspil er vigtige opgaver –<br />
han vil blot nægte, at det er filosoffens job at gøre disse ting. Dermed er det også<br />
klart, at <strong>den</strong> begrebsver<strong>den</strong>, Wittgenstein portrætterer, ikke er stivnet og<br />
konservativ, som nogle har hævdet. 98 Det portræt, han tegner <strong>af</strong> vores begrebs- og<br />
dermed livsver<strong>den</strong>, er et portræt <strong>af</strong> en levende og dynamisk organisme i konstant<br />
forandring, til trods for at grundlæggende træk er forblevet uændret si<strong>den</strong><br />
menneskeån<strong>den</strong>s refleksive opvågnen (jf. a. 2.1):<br />
”Und diese Mannigfaltigkeit ist nichts Festes, ein für allemal Gegebenes; sondern neue<br />
Typen der Sprache, neue Sprachspiele, wie wir sagen können, entstehen und andre<br />
veralten und wer<strong>den</strong> vergessen.” (§23,PU)<br />
Dette er en an<strong>den</strong> grund til, at filosoffens job aldrig er overstået: Vores begrebs- og<br />
livsver<strong>den</strong> forandrer sig, fordi det menneskelige liv forandrer sig. Nye sprogspil<br />
vokser op og andre degenererer, fx når vi opfinder nye tekniske hjælpemidler og<br />
begreber til brug i vores hverdag såsom computere, internet og hjernedød, og når<br />
vi begynder at leve på nye måder som med kernefamilier, Guds død og ligestilling.<br />
Med nye sprogspil skabes nye ’sprog-fælder’. 99 Wittgenstein vil gerne have sin<br />
læser til at se og acceptere tingene, som de er, og ikke som man tror eller ønsker,<br />
at de skal være. Et <strong>af</strong> de træk han gerne vil have filosoffen til at acceptere er, at når<br />
det kommer til det filosofiske arbejde, bliver vi aldrig færdige og som med mange<br />
andre ting, må hver generation i en vis forstand starte forfra. Så nok kan vi nå<br />
konklusioner og filosofisk forståelse <strong>af</strong> begrebsver<strong>den</strong>en, men der er altid mere at<br />
98 Bl.a. Ackermann i Wittgenstein’s City.<br />
99 Mange <strong>af</strong> de nye problemer er blot ’gammel vin på nye flasker’. Sjæl-legeme problemet dukker<br />
op i nye klæder som bevidsthed-hjerne problemet og Descartes’ skeptiske drømmeargument som<br />
Putnams tankeeksperiment om ’Brains in a vat’.<br />
57