Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ugen <strong>af</strong> tegnet under en række normale omstændigheder. 92 Et tegn, et billede, et<br />
ansigtsudtryk, en gestus o.s.v. har en fastlagt mening i bestemte omgivelser,<br />
placeret i bestemte kontekster: ”Nur in normalen Fällen ist der Gebrauch der<br />
Worte uns klar vorgezeichnet; wir wissen, haben keinen Zweifel, was wir in<br />
diesem oder jenem Fall zu sagen haben.”(§142,PU). Vi har ingen tvivl om,<br />
hvordan vi skal bruge et tegn, fordi vi har lært reglen for, hvordan tegnet skal<br />
bruges. Ifølge Wittgenstein er det ganske enkelt en naturkendsgerning, at<br />
mennesker ud fra et endeligt antal manifestationer <strong>af</strong> en regel, dvs. ud fra brugen,<br />
evner at ’springe til et bør’ ved at lære en bestemt praksis’ normativitet. Tegns<br />
normativitet, dvs. mening i forbindelse med tegn, kommer i sidste ende kun i<br />
stand, fordi vi har <strong>den</strong>ne evne, og fordi vi bruger <strong>den</strong>ne evne, dvs. fordi vi har en<br />
bestemt, karakteristisk brug <strong>af</strong> tegnet. For at <strong>af</strong>værge en mulig misforståelse på<br />
dette punkt, må det understreges, at Wittgenstein <strong>af</strong>viser, at mening er en sag om<br />
dispositioner, således at det at kende meningen med et ord er at have en bestemt<br />
disposition. Mulighedsbetingelsen for at lære meningen med et ord (noget<br />
normativt) er, at vi empirisk set har visse evner og dispositioner. Men mening kan<br />
ikke reduceres til dette (se a. 3.2). Wittgenstein løser således ikke det skeptiske<br />
problem omkring fænomenernes underbestemthed, men han <strong>af</strong>viser det som<br />
værende baseret på en misforståelse om, at regelfølge er baseret på tolkning. Bare<br />
fordi vi kan tænke os, at noget kunne være et problem, så betyder det ikke, at vi<br />
faktisk har et problem:<br />
”Aber das sagt nicht, dass wir zweifeln, weil wir uns einen Zweifel <strong>den</strong>ken können. Ich<br />
kann mir sehr wohl <strong>den</strong>ken, dass jemand jedesmal vor dem Öffnen seiner Haustür<br />
zweifelt, ob sich hinter ihr nicht ein Abgrund aufgetan hat, und dass er sich darüber<br />
vergewissert, eh’ er durch die Tür tritt… - aber deswegen zweifle ich im gleichen Falle<br />
doch nicht.” (§84,PU)<br />
Wittgenstein understreger igen og igen vigtighe<strong>den</strong> <strong>af</strong>, at man ikke på forhånd gør<br />
sig nogen billeder <strong>af</strong> eller på an<strong>den</strong> måde er forudindtaget overfor det fænomen,<br />
man ønsker at forstå. 93 Det skyldes, at hvad vi kan sige om et givet fænomen, kun<br />
92 Pears i The False Prison. Volume 2.<br />
93 Fogelin i ’Wittgenstein’s critique of philosophy’.<br />
54