Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Ikonoklastiske refleksioner En diskussion af den sene Wittgensteins ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Kapitel 2 ’Sproglige Misforståelser’ klargjorde, at Wittgenstein mener, at<br />
filosofiske problemer opstår som en følge <strong>af</strong> både sprogets og sindets natur.<br />
Selvom man som sprogbruger har en implicit vi<strong>den</strong> om sprogbrugen, så vildleder<br />
sproget alligevel filosoffen på et hav <strong>af</strong> måder, der alle er et resultat <strong>af</strong>, at<br />
sprogbrugen ikke er overskuelig for os. Filosoffen vildleder også sig selv på<br />
forskellige måder, fordi han er forudindtaget overfor det fænomen, han søger at<br />
forstå. Filosofisk terapi, dvs. hjælpekunst via indirekte kommunikation og<br />
ikonoklastiske <strong>refleksioner</strong>, er nødvendig for at befri filosoffen for de falske eller<br />
meningsløse billeder, som opstår, når man går i sprogets eller sindets fælder.<br />
Terapien skal også sætte filosoffen istand til at klare sig selv u<strong>den</strong> at fare vild i<br />
sindets og sprogets skove. Wittgenstein tilbyder en ’übersichtliche Darstellung’ <strong>af</strong><br />
grammatikken som et redskab, der både formår at opløse det filosofiske problem<br />
angående et bestemt fænomen og at give filosoffen <strong>den</strong> ønskede forståelse <strong>af</strong><br />
fænomenet. Filosofi er selve <strong>den</strong> refleksive aktivitet at opløse filosofiske problemer<br />
og give en indsigt i vores begrebs- og livsver<strong>den</strong>. Filosofien er således refleksiv i<br />
to betydninger <strong>af</strong> ordet: både som en refleksion over og <strong>af</strong> vores begrebs- og<br />
livsver<strong>den</strong> samt må<strong>den</strong> hvorpå vores sind arbejder. Ved at reflektere i <strong>den</strong> første<br />
forstand kan filosoffen skabe et værk, der også er refleksivt i <strong>den</strong> an<strong>den</strong> forstand,<br />
hvilket PU eksemplificerer.<br />
Kapitel 3 ’Filosofiske <strong>af</strong>veje’ forklarede, hvorfor Wittgenstein <strong>af</strong>viser, at det er<br />
filosofiens rolle at forbedre, forklare, retfærdiggøre eller teoretisere om vores<br />
sprogbrug. Filosofien skulle <strong>af</strong>stå fra at forandre og forbedre vores sprogbrug,<br />
både fordi ideen om det umisforståelige sprog er udtryk for en filosofisk<br />
misforståelse om, at tegn i isolation kan have mening, men også fordi det kun er i<br />
selve sprogbrugen, at vi har kriterier på, hvilke forandringer <strong>af</strong> sproget, der er<br />
behov for, og hvilke der er realiserbare. Filosoffen kan hverken forklare eller<br />
retfærdiggøre vores sprogbrug, fordi grammatikken er det som giver udtryk for,<br />
hvad en retfærdiggørelse m.m er. Dette er ikke en sproglig idealisme, da vores<br />
begrebsver<strong>den</strong> er <strong>af</strong>hængig <strong>af</strong> empirien. Men selvom grammatikken hviler på<br />
101