Skovsted og Kåstrup i tilbageblik - Thisted Museum
Skovsted og Kåstrup i tilbageblik - Thisted Museum
Skovsted og Kåstrup i tilbageblik - Thisted Museum
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
lev der arbejdet seriøst <strong>og</strong> vi fik en grundig<br />
undervisning i dansk, regning, ge<strong>og</strong>rafi <strong>og</strong> historie<br />
kunne han fortælle, så det blev levende for os.<br />
Ved festlige sammenkomster var familien fra skolen<br />
altid selvskrevne gæster, <strong>og</strong> ved sådanne lejligheder t<strong>og</strong><br />
lærer Nedergaard gerne ordet, <strong>og</strong> ingen kunne som han<br />
holde en festtale med både alvor <strong>og</strong> munterhed. Lærer<br />
Nedergaard kom til <strong>Kåstrup</strong> 1922, <strong>og</strong> vedblev at være<br />
lærer der, til centralskolen i Hillerslev blev bygget<br />
omkring 1960. Da kom børnene fra <strong>Kåstrup</strong> til at gå i<br />
skole der, <strong>og</strong> lærer Nedergaard kom til at undervise i<br />
n<strong>og</strong>le år deroppe.<br />
For øvrigt var der en vis højtidelighed over, når vi<br />
skulle have eksamen ved provst Hilden. Vi stod ude på<br />
skolepladsen <strong>og</strong> ventede, <strong>og</strong> omsider kom bilen, <strong>og</strong> ud<br />
steg en fire-fem sortklædte mænd, med provsten i<br />
spidsen. Han vendte sig mod os <strong>og</strong> sagde med et lunt<br />
blik: "Tror I nu <strong>og</strong>så, I kan klare jer for de Brundbørn?"<br />
Det troede vi nok ikke, men - -<br />
Langs med vor skolevej groede der masser af vilde<br />
blomster, som f.eks. hjertegræs, hvidkløver, blå<br />
klokkeblomst <strong>og</strong> himmerigsnøgler. Men efter, at vejen<br />
ikke er blevet benyttet i mange år, ligger den nærmest<br />
hen i uigennemtrængelig vildnis af brombærranker, vild<br />
kørvel, hvidtjørn, selvsåede æbletræer o.m.a., så det er<br />
ganske sikkert et sandt eldorado for fuglelivet.<br />
Jul i <strong>Kåstrup</strong> for ca. 65 år siden.<br />
Vi følte i høj grad, at nu var det jul, når vores<br />
farmor blev hentet i ponyv<strong>og</strong>nen den 24. december<br />
om eftermiddagen, <strong>og</strong> så blev hos os alle<br />
juledagene. Og på værelset, hvor hun skulle bo,<br />
blev der fyret ekstra godt i kakkelovnen, så der<br />
kunne være varmt <strong>og</strong> hyggeligt. Farmor kom ikke<br />
med en kuffert i hånden, nej, hun havde altid en<br />
stor bylt under armen, <strong>og</strong> det var et tørklæde, der<br />
var bundet fra hjørne til hjørne indeholdende<br />
hjemmestrikkede ting, som strømper <strong>og</strong> fine<br />
vanter, <strong>og</strong> så altid en æske med julelys af de<br />
snoede, som vi syntes var lidt finere end dem,<br />
vores mor købte. I mit barndomshjem havde<br />
farmor selv været barn <strong>og</strong> ung, <strong>og</strong> kone på gården<br />
fra 1858 til 1915. Nicoline Dahlgaard blev 92 år<br />
gammel, <strong>og</strong> vi fem børnebørn holdt utrolig meget<br />
af hende.<br />
Men, i tiden forinden den 24. december var der<br />
tegn i sol <strong>og</strong> måne på, at nu nærmede os julen. Alle de<br />
gøremål, der var i et landbohjem, hvor alt var<br />
hjemmelavet. Slagtning af ænder, får <strong>og</strong> gris, øl blev<br />
brygget, bagningen var et stort område for sig, vi var jo<br />
mange hver dag, for ikke at tale om rengøringen. Jeg<br />
husker endnu duften af nyferniserede gulve <strong>og</strong> hvidtede<br />
vægge.<br />
Fra brugsforeningen begyndte varerne at komme i<br />
poser med nissetegninger på, af tegneren Louis Moe, <strong>og</strong><br />
blev en pose tømt, var der altid rift om den.<br />
Om aftenen samledes vi om langbordet <strong>og</strong> klippede<br />
julestads, <strong>og</strong> da kunne det ske, at vi havde fået en ny<br />
pige i huset til 1. november, som kom med inspiration til<br />
nyt julepynt. Således husker jeg, at vi et år fik lært at<br />
lave roser i crepepapir ved hjælp af en strikkepind. Da<br />
vi hver især gerne ville give vort bidrag, tror jeg nok, at<br />
vort juletræ det år virkelig var pyntet.<br />
Da vi var børn, kom min søster <strong>og</strong> jeg meget i et<br />
hjem i <strong>Kåstrup</strong>, hvor alt nok var mere stilfuldt. I hvert<br />
fald var juletræet der altid holdt i hvidt <strong>og</strong> sølv, men det<br />
var vi ikke rigtig med på.<br />
Lærer Nedergaard<br />
To dage før jul holdt lærer Nedergaard juletræ med<br />
os, <strong>og</strong> det glædede vi os meget til. I et hjørne af<br />
skolestuen stod det smukt pyntede træ, dækket af et<br />
dannebr<strong>og</strong>sflag. Det var fornemt, syntes vi, indtil det<br />
blev fjernet, <strong>og</strong> vi kunne beundre alle herlighederne,<br />
bl.a. n<strong>og</strong>le meget fine engle, men stjernekastere <strong>og</strong><br />
knallerter manglede heller ikke. Så kom fru Nedergaard<br />
ellers ind med sit fine porcelæn <strong>og</strong> serverede varm<br />
chokolade <strong>og</strong> kager for os 14-16 børn. Men<br />
højdepunktet var alligevel, når lærer Nedergaard satte<br />
sig til orglet <strong>og</strong> spillede Ingemanns salme: Dejlig er<br />
jorden, prægtig er Guds himmel - <strong>og</strong> vi sang til. Siden<br />
har den salme nok haft en særlig plads. Bagefter læste<br />
lærer Nedergaard en historie, han var en mester i<br />
oplæsning, <strong>og</strong> til at vælge de rigtige ting, bl.a. Selma<br />
Lagerløfs julelegender, hvor vi hørte om alle skovens<br />
blomster, der sprang ud julenat i alle regnbuens farver.<br />
Ovenpå så mange dejlige indtryk travede vi hjemad efter<br />
at have taget afsked med lærerfamilien, som <strong>og</strong>så talte<br />
børnene Poul, Grete <strong>og</strong> Ellen, som vi gik i skole<br />
sammen med.<br />
I rygsækken hjem havde vi julebøger, som lærer