Grundforløbskompendium Velfærdsstaten 2006
Grundforløbskompendium Velfærdsstaten 2006
Grundforløbskompendium Velfærdsstaten 2006
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Velfærdsstaten</strong> i Danmark 1958-<strong>2006</strong><br />
Kompendium i samtidshistorie til grundforløbet 1.år efteråret <strong>2006</strong>.<br />
Bo Beier Thorup, Birgitte Ryelund og Bent Vestergaard<br />
Kilde: Peter Frederiksen m.fl.: Grundbog til danmarkshistorien (<strong>2006</strong>), s.262-265<br />
Hun og han, 1980<br />
Uddrag fra en artikelserie af Merete Carlsen om den moderne familie. Alt for damerne, nr. 40, 1980.<br />
HUN er 34, og har en ledende stilling i en kontorvirksomhed. HAN er 35, og har for nylig startet<br />
egen virksomhed. De har boet sammen i 7 år og har to børn på 5 og 3 år, som begge er i privat dagpleje.<br />
De har begge været gift før, og han har et barn fra første ægteskab, som han ser hver anden<br />
weekend. De bor i et stort hus i en sjællandsk landsby og har hjælp udefra til rengøringen - De er<br />
spurgt om de samme ting, og har svaret hver for sig. Ingen af dem har læst hinandens svar. I den oprindelige<br />
artikel er HUN og HAN's svar anført hver for sig. Her er de vigtigste spørgsmål klippet<br />
sammen med ægtefællernes svar.<br />
Hvordan kombinerer I familieliv med, at I begge har krævende arbejde?<br />
HUN: Min arbejdstid er normalt fra 9 til 16.30, selvom jeg har en ledende stilling, så det er mig,<br />
der tager mig af indkøb, børn, madlavning osv. Min mand har ikke fast arbejdstid. Han er ofte bortrejst,<br />
og når han ikke er det, kommer han som regel ret sent hjem. Han tager intet af det huslige arbejde<br />
herhjemme.<br />
Han har altid været vant til at blive passet i alle ender og kanter, både af sin mor og sin første kone,<br />
og selvom jeg har prøvet at ændre på det, er det ikke lykkedes mig.<br />
Jeg kan godt i perioder blive skuffet over, at det er mig, der står med det fulde ansvar for det hjemlige.<br />
Han siger, at jeg godt var klar over, hvordan han var, før vi fik børn. Det var jeg også, men jeg<br />
havde faktisk regnet med, at han ville ændre sig, fordi vi begge ønskede de børn. Jeg vil heller ikke<br />
opgive mit arbejde, og det betyder, at jeg føler mig meget stresset. Jeg har en fornemmelse af, at noget<br />
af mig forsvinder helt, bliver væk i alle de krav, omgivelserne stiller til mig. Jeg har ofte spurgt<br />
min mand, om han synes, jeg er den samme pige, som han blev forelsket i og giftede sig med, men<br />
han slår det hen og siger, at sådan kan man ikke stille det op.<br />
Min mand har en mere spændende karriere end jeg og møder i højere grad end jeg hele tiden nye<br />
og interessante mennesker gennem sit arbejde. Derfor kan jeg ikke lade være med at spekulere over,<br />
om det er lige så spændende for ham at komme hjem til en kone, der er brændt ud efter en lang dag<br />
med arbejde, børn og husholdning. Det er svært også at have overskud til at være elskerinde og kammerat,<br />
sådan som man var det, da man kun var to. Når man får børn, bliver hverdagen anderledes, og<br />
romantikken ryger i nogen grad. Og der er det, jeg føler, at den pige, min mand forelskede sig i, ville<br />
komme mere frem, hvis han aflastede mig herhjemme.<br />
Som det er nu, føler jeg mig mere alene med de problemer, end jeg havde drømt om, da vi dannede<br />
par. Jeg synes, det er mig, der "ofrer" mig og opgiver ting, jeg har lyst til, for familiens skyld. Fx<br />
havde jeg sidste vinter meldt mig til to aftenkurser, men var nødt til at opgive det ene for at få det<br />
hjemlige til at fungere, og det var jeg lidt skuffet over. Min mand siger, at jeg bare kan gøre det, jeg<br />
vil, og at vi godt kan få det til at fungere på en anden måde. Det er også rigtigt, at vi har økonomisk<br />
mulighed for, at jeg fx kunne tage halvdags job, men jeg ved, at jeg så ville få et mindre spændende<br />
arbejde.<br />
HAN: Jeg har altid følt, at det har været på min mors eller min kones betingelser, hvis jeg skulle<br />
gøre noget hjemme. Jeg har ikke den samme opfattelse som min kone af, hvornår og hvor meget der<br />
skal gøres rent. Jeg behøver ikke rene skjorter hver dag, og jeg synes ikke, det er nødvendigt at bade<br />
børnene hver aften. Min kone laver god mad, og det kan jeg godt lide, men jeg har ofte sagt til hende,<br />
at hun ikke behøver gøre det hver dag. Jeg kan godt leve af leverpostejmadder. Jeg synes, min kone<br />
gør det sværere end nødvendigt for sig selv ved at påtage sig en masse, som hun ikke behøver, og<br />
min teori er, at det skyldes hendes egne normer for, hvad en kone "bør". Det er heller ikke sådan, at<br />
jeg nægter at tage mig af børnene. Når min kone beder mig om at være hjemme og passe dem, fordi<br />
hun skal et eller andet, siger jeg, at jeg ikke kan love at være hjemme, men at jeg nok skal sørge for,<br />
børnene bliver passet ordentligt. Det er bare ikke det, hun ønsker.<br />
Jeg mener, min kone har friheden til at vælge en anden tilværelse, hvis hun vil. Vi har økonomisk<br />
mulighed for, at hun kan tage halvdagsjob, begynde at lære noget helt nyt eller måske opbygge sit<br />
eget firma. Det sidste ville selvfølgelig give nogle problemer omkring det hjemlige, som vi ville være<br />
nødt til at finde en løsning på, men det er jeg også sikker på, vi kunne. Min natur er sådan, at jeg<br />
26