DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Tid <strong>for</strong> at redde sit Land.<br />
Med den mere mangesidige franske Ogier–Digtning<br />
blev man derimod kendt gennem Kristjern Pedersens<br />
„Olger Danskes Krønike“ (1534); Ingemanns „Holger<br />
Danske“ er et Forsøg paa at sammensmelte <strong>det</strong>te franske<br />
Sagnstof med Holgerskikkelsen som dansk Folkehelt.<br />
Som en Art Efterligning af Holger Danske opstod en fra<br />
først af dansk Sagnfigur, Svend Fel ding. Ved Siden af<br />
Holger, den højbyrdige og altid ædle Helt, staar denne<br />
jydske Kæmpe som en Talsmand <strong>—</strong> <strong>for</strong> den længe<br />
oversete Kraft i Folkets brede Lag; men i ridderlig Kamp<br />
<strong>for</strong> den svage Kvinde og <strong>for</strong> Danmarks Ære er han<br />
ganske hans Arvetager.<br />
„Kæmpe“–Viserne er som Helhed en af de ældste<br />
Grupper af Folkeviser, og de kom til at øve en ikke ringe<br />
Indflydelse paa de øvrige Viser. Didriksvisernes djærve<br />
Tone kan, findes igen i en Vise som den om Laves og<br />
Jons Dystridt (Nr. 30); endnu oftere vil man genfinde den<br />
hjemlige Heltedigtnings elskovs–tragiske Grundtone.<br />
Skæmtevise og Lyrik.<br />
Den Stil og Fortællemaade, som var dannet af den<br />
ridderlige Visesang, blev efterhaanden udvi<strong>det</strong> til andre<br />
Æmner. Ved Siden af Ridderviser, der kunde være af en<br />
ret skæmtende Tone, opstod saaledes de rene<br />
Skæmteviser, djærve og overdrevne. Hører<br />
Riddervisen til ved Dansen, saa har Skæmtevisen sin<br />
særlige Forudsætning i Drikkelaget. Den har til<br />
Yndlingsæmne dels Gil<strong>det</strong> med <strong>det</strong>s Tummel og<br />
Udskejelser, dels Ægtefællernes Samliv eller de unges<br />
Giftermaal. Dens Yndlingspersoner er saadanne som<br />
Bonden og hans Kælling eller Spillemanden, der stryger<br />
hjemmefra med Fedlen paa Nakken; nu og da gaar <strong>det</strong> ud<br />
over Munkens eller Præstens Kvindelyst, og „Bispens<br />
Datter“ som <strong>det</strong> li<strong>det</strong> blufærdige Kvindfolk er en<br />
staaende Figur. Endnu en Skikkelse er der, som er<br />
Vrængebillede af Tidens Ideal, den høviske Jomfru, smal<br />
som en „Liljevaand“; <strong>det</strong> er den vældige Kvindeskikkelse,<br />
mindende stærkt om Folkedigtningens komiske<br />
Opfattelse af Jættekvinderne; en saadan Skikkelse har<br />
man i „Bruden i Ribe“, der gør Ulykke paa baade Præst<br />
og Degn, og selv Kvæget bliver saa bange <strong>for</strong> hende, at<br />
<strong>det</strong> bisser hjem (vor Nr. 51). Som Eksempel paa<br />
Giftermaalsviser findes en {Nr. 50), der rimeligvis har sit<br />
Udspring fra de Drillesamtaler, som Ungersvend og<br />
Jomfru digtede til hinanden (se ovfr. S. 8): „Hvormed vil<br />
du føde mig, naar vi to kommer sammen?“<br />
Skæmteviserne er ret mange i Tal, men faa af dem<br />
hører til de betydeligere Digterværker, selv om de er<br />
fulde af djærve og overgivne Indfald, og <strong>det</strong> ridderlige<br />
Folkevisesprog faar en egen Komik ved at overføres paa<br />
disse grovere Forhold.<br />
Skæmtevisedigtningen er den lavere og plumpere<br />
Afændring af Visesangen; men denne har ogsaa sine mere<br />
<strong>for</strong>finede Sideskud. Et af dem gaar i Retning af at skabe<br />
Elskovsdigte, hvor Handlingen er mere underordnet,<br />
Udtalelsen af Følelser <strong>det</strong> væsenlige. Som Prøve<br />
meddeles en lille Vise (Nr.49), hvor Jomfruen lignes ved