DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Borgbygningen paa Hjælm (Slutningsversene af den<br />
tidligere Fredløshedsvise) ender den hele Digtning; og<br />
saaledes maatte den ende <strong>for</strong> at fremstille ham som den<br />
„ædelig Herre, hin unge Hr. Marstig.“<br />
Den lange Marsk–Stig–Vise, med dens klart<br />
fremtrædende Karakterer i en Række af interessante<br />
Optrin, maa betragtes som en Art Toppunkt i<br />
Visedigtningen; ingen anden Digtning <strong>—</strong> alene „Ebbe<br />
Skammelsøn“ undtagen <strong>—</strong> har en saadan Storhed i<br />
Karaktererne og samtidig saadant Herredømme over en<br />
Mængde af Enkeltheder. Men tillige staar vi nær ved<br />
Visedigtningens Forfald. Selve dens overmaade stærke<br />
ordrette Benyttelse af de ældre Marsk–Stig–Viser er et<br />
Tegn paa den svindende Evne til at frembringe nye<br />
Optrin. Visens Fortælling paa over hundrede Vers og<br />
spændende over en Mængde Scener er ved at <strong>for</strong>lade<br />
Folkevisens gamle Enkelthed og gaa over til en bredere<br />
Fremstilling, Romanvisen, saaledes som denne <strong>—</strong><br />
mere følelsesfuld og mere eftertænkende <strong>—</strong> udvikler sig<br />
henimod Middelalderens Slutning, og sætter sin<br />
smukkeste Blomst i Visen om Aksels og Valborgs<br />
Kærlighed.<br />
Et halvthundred Aar efter Erik Klippings Død i<br />
Finderup skete atter et Drab, der fik endnu større<br />
Betydning <strong>for</strong> Danmarks Historie, og som af Samtiden<br />
blev besunget i en Folkevise, vist den berømteste af alle:<br />
Niels Ebbesøns Vise.<br />
Tidlig paa Aaret 1340 drog Grev Gert ind i<br />
Nørrejylland med en betydelig Hær; den unge Junker<br />
Valdemars Optræden og en oprørsk Bevægelse blandt<br />
Jyderne gjorde ham <strong>det</strong> aabenbart, at han maatte handle<br />
kraftig <strong>for</strong> at sikre sit Herredømme. Med en stor Del af<br />
Hærstyrken slog han sig ned i Randers; og <strong>—</strong> her blev<br />
han dræbt.<br />
Hvad der i <strong>det</strong> enkelte skete den mindeværdige Nat 1.<br />
April 1340, var i Samtiden levende omstridt. Holstenerne<br />
vilde gerne opfatte <strong>det</strong> som et Forræderi af Grevens<br />
svorne Mænd, de danske som en rask Vaabendaad.<br />
Sandheden synes at være omtrent følgende (Professor K.<br />
Erslev i Historisk Tidsskrift. 6te Række, VI. Bd., S. 417<strong>—</strong>437<br />
(1896), der nærmest slutter sig til A. D. Jørgensens Opfattelse.<br />
Slgn. endvidere: Dr. S. Larsen: Niels Ebbesens Vise, 1903.): I<br />
Nattens Mørke <strong>—</strong> Nymaanen var gaaet tidlig ned <strong>—</strong><br />
rykkede de i Planen indviede Krigere, 47 ialt, ind i<br />
Randers i Skare, som om de var et Vagthold; de samledes<br />
i en Borgers Stenhus inde i Byen, og noget efter Midnat,<br />
da alt laa i dybeste Søvn, angreb de Grevens Herberg,<br />
opbrød Døren og dræbte efter en kort Kamp ham og<br />
hans Kammersvende. Saa snart <strong>det</strong> var sket, rørte de<br />
Trommerne ; et Hus var tændt i Brand, og der blev nu<br />
gjort Brandallarm <strong>for</strong> at sprede Fjendens<br />
Opmærksomhed; under Forvirringen slap den lille Skare<br />
gennem den fremstrømmende Mængde af Tyskere med<br />
kun een Mands Tab, bort over den i Forvejen løsnede<br />
Gudenaa–Bro og kastede den af efter sig. At Føreren <strong>for</strong><br />
<strong>det</strong> dristige Tog var Niels Ebbesøn, vidste snart efter alle;<br />
og han var nu den selvskrevne Leder i Frihedskampen<br />
mod Holstenerne, indtil han faldt i Slaget ved<br />
Skanderborg endnu samme Aar den 1ste November.<br />
I disse syv Maaneder fra Aprilnatten til November