DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
vil have en Mand, der kan værge hendes Jord mod<br />
Morbrødernes, Overgreb, Og han spørger med lidt af<br />
samme Overlegenhed som Smaasvendene: „Hav Tak,<br />
skøn jomfru, <strong>for</strong> rigen Gave, hvilken af mine Svende da<br />
vil I have?“ „Havde jeg Kaar“ (Valg) <strong>—</strong> kommer <strong>det</strong> lidt<br />
nølende <strong>—</strong> „og maatte jeg tage, Hr. Ove Stigsøn da vilde<br />
jeg have“. Kongen med let Ironi:<br />
„Stat op, Hr. Ove, og svar <strong>for</strong> dig,<br />
her er en Jomfru, vil have dig.“<br />
Nu har vi dem over<strong>for</strong> hinanden: Hofmanden, besværet<br />
af Spørgsmaalet og lidt blaseret og satirisk:<br />
Skøn Jomfru, I faar intet af mig.<br />
Langt bedre kan jeg mine Ærmer snøre,<br />
end jeg kan den Bomand være.<br />
Langt bedre kan jeg med Høg og Hund,<br />
end jeg kan drive den Plov i grønne Lund.<br />
Og hun lige u<strong>for</strong>knyt:<br />
Da sidder i Karm og ager med mig,<br />
saa god en Bondesæd lærer jeg dig.<br />
Tager Plov i Haand, lader pløje vel dybt,<br />
tager Korn i Haand, saar maadelig tykt.<br />
Og lader saa Harven efter gaa,<br />
saa maa I vel Jomfruens Fæderne naa.<br />
Hun udmaler ham rask, hvad <strong>det</strong> vil sige at være Mand<br />
ved sit eget Bord, og hvad der kræves til at være en<br />
„Dannemand“ blandt Egnens Godtfolk. Og Hr. Ove er<br />
overvunden af Jomfruen til hele Tingets store Fornøjelse.<br />
„Hun red til Tinge, hun var saa ene, Kongen fulgte hende<br />
hjem med alle sine Svende.“ <strong>—</strong> Man ved ikke, hvad der<br />
mest er at beundre, <strong>det</strong> Vid og den Overlegenhed,<br />
hvormed Digteren holder hver af Personerne inden<strong>for</strong><br />
deres Begrænsning <strong>—</strong> selv over sin Heltinde er han lidt<br />
ironisk <strong>—</strong>, eller <strong>det</strong> hele Trin i Samfundsopfattelse, der<br />
sætter <strong>det</strong> legemlige Arbejde i Højsæ<strong>det</strong>, og ikke har<br />
Brug <strong>for</strong> en Stand af ørkesløse; ti <strong>det</strong> Standpunkt vilde<br />
næppe komme til Orde i nogen anden ridderlig Digtning.<br />
Den danske Folkevise har taget sit Parti paa tværs af hele<br />
Tidsretningen.<br />
I <strong>det</strong> middelalderlige Samfund, men uden<strong>for</strong> den<br />
særlige Folkeviseverden, ligger Kirken, Kirkemændene<br />
og deres Livsmaal staar li<strong>det</strong> klart <strong>for</strong> den danske<br />
Herremand; Friheden er hans Ideal, og han kan ikke<br />
tænke sig at være bun<strong>det</strong> til noget som „Munken til sin<br />
Kappe“ (Niels Ebbesøns Vise). Forhol<strong>det</strong> er paa Afstand;<br />
man lytter gerne <strong>for</strong>an Jomfruklostret) hvor „Nonner<br />
læste og sunge“. Kun igennem Klosterskolen, hvor især<br />
unge Jomfruer opdroges, kom man nærmere i<br />
Forbindelse med Kirken; og ad den Vej siver de religiøse<br />
Tanker i Tidens Løb noget mere ud i Adelsfolket.<br />
Forhol<strong>det</strong> til Borgerstandener ligeledes paa Afstand,<br />
Viserne kender ikke Borgere, men kun Byer: Ribe med<br />
dens Købmandsvarer, Klæder og Guldsmedearbejde,<br />
Middelfart som Overfartssted osv. (Se vor Nr. 20). Først i<br />
en Vise fra 15de Aarh. kommer de rige Borgermænd, der