DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
DANSKE FOLKEVISER - Skolen for livet — det timelige.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Skuepladsen er dog helst der hvor Tankerne er mest, i<br />
Hjemstavnen; Og intet Sted afmales saa udførlig som<br />
selve den ade1ige Gaard. Som en taarnhøj Borg maa<br />
vi kun i de allerfærreste Tilfælde tænke os den; den vil<br />
snarere minde om vor Tids Bøndergaarde. Indgangen<br />
dannes af et „Borgeled“, der dog aldrig spiller nogen<br />
Rolle ved Gaardens Forsvar, men hvor Ridderen eller<br />
hans Frue ofte staar med Kappen om sig („svøbt i Maar“,<br />
den med Maarskind <strong>for</strong>ede Kappe), eller Datteren fletter<br />
sit lange Haar, eller maaske kun en Tjenestedreng holder<br />
Øje med de vejfarende. Paa Siderne af Led<strong>det</strong> ses Vold<br />
eller Grav eller noget Plankeværk, der dog sjælden<br />
hindrer pludselige Fjender i at trænge ind i Gaarden.<br />
Inden<strong>for</strong> ligger en Mængde <strong>for</strong>skellige Bygninger<br />
omkring Gaardspladsen, tækkede med Straa eller med<br />
„Rør hin skønne“, de fleste byggede af Træ eller eller<br />
med klinede Vægge. I Gaarden staar en stor Lind <strong>—</strong><br />
Middelalderens Yndlingstræ <strong>—</strong> og „breder med sine<br />
Blade“ helt ned til Jorden; i en sildig Aftenstund maa<br />
den skjule saa mangen lønlig Snak mellem Svende og<br />
Terner under sin Krone. Midt i Borggaarden sørger den<br />
rejsende <strong>for</strong> at hænge sin Kappe i Lave („aksle sit<br />
Skind“), før han gaar ind i „Stuen“, der fylder den<br />
nederste Del af, hvad vi vilde kalde Hovedbygningen. <strong>—</strong><br />
Selve Bygningen faar, skønt straatækt, et stateligt Præg<br />
ved den rige Anvendelse af Tømmerværk. Fra Gavlen<br />
rager udskaarne Husbrande (Forløbere <strong>for</strong> senere Tiders<br />
Fløjstænger) i Vejret; (paa Jomfruburets „Brand“ sidder<br />
Gyrmand Gladensvend (Nr.6) i Fugleham, da han er<br />
fløjet over Hav til sin Fæstemø). Langs hele Bygningen<br />
løber en Svalegang, en aaben Gang af Træ, enten i<br />
Flugt med Gaardspladsen eller et Stokværk fra Jorden<br />
som „Højeloftssvale“, „Højeloftsbro“; den giver da<br />
Adgang til „Loftets“, „Højeloftets“ <strong>for</strong>skellige Rum:<br />
Sove– og Opholdsstue <strong>for</strong> Husbond og Husfrue, Kamre<br />
<strong>for</strong> Gæster m. m. „Svalen“ spiller en omfattende Rolle i<br />
Husets Dagligliv; her bejler Sverkel til liden Kirstin efter<br />
Dansen; her lurer Dronning Soffi paa Kongens Samtale<br />
med den dansende Jomfru Signild; ad denne Vej lyser<br />
Ebbe Skammelsøn stalt Adelus til Brudekammeret.<br />
To andre Bygninger spiller en Rolle i Ridderens<br />
poetiske Liv. Det ene er Jomfruburet, net smykket og<br />
helst godt laaset; ti en paatrængende Bejler kan ellers<br />
„bryde Buret“. Viserne dadler den Mand som uerfaren,<br />
der bygger sin Datters Bur alt<strong>for</strong> afsides; men de har<br />
ogsaa Fortællinger om Piger, der har anet Uraad og sikret<br />
sig imod Faren. Den anden Bygning er Stenstuen eller<br />
Stenhuset. Den er bygget som Tilflugtssted mod<br />
Overfald, og nævnes med Stolthed af sin Ejer: „Der staar<br />
et Hus udi min Gaard, <strong>det</strong> er opmuret af Sten; kommer<br />
jeg mig der inden<strong>for</strong>, jeg ræddes ikke hundred<br />
Hovmænd“; men Visen lærer, at <strong>det</strong> ikke var let i en<br />
snever Vending at naa ind i den fangetaarnslignende<br />
Bygning. Hvor ingen Stenstue fandtes, tog man ved<br />
pludseligt Overfald sin Tilflugt til Kirken; men <strong>det</strong> var<br />
ingen vanskelig Sag <strong>for</strong> Angriberne at faa den tændt i<br />
Brand, som liden Engels Skæbne lærer os (Nr.33).<br />
„Stenstue“ kan dog have <strong>for</strong>skellig Betydning, i<strong>det</strong> man<br />
derved kun fremhæver den Bygning, der er bygget af<br />
Sten. Ikke saa sjælden bruges <strong>det</strong>te Ord om selve