Erindringspolitik i Spanien
Erindringspolitik i Spanien
Erindringspolitik i Spanien
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Moreno beskriver, hvorledes arbejde også blev krigsbytte. Således<br />
blev der i 1939 vedtaget en lov om, at 80% af alle job skulle gives til<br />
folk, som havde kæmpet for eller støttet Bando Nacional 130 .<br />
Lønningerne var ofte ikke særligt gode, men en begrænset løn var dog<br />
bedre end ingenting.<br />
Denne proces blev kombineret med en udrensning af illoyale<br />
elementer fra statsadminstrationen, lærerkorpset og forskellige<br />
professionelle grupper som læger, advokater og journalister. Politikken<br />
skabte loyalitet mod regimet og sammenhold i el Bando Nacional. For<br />
krigens tabere betød den en generel arbejdsmæssig marginalisering, og<br />
de var ofte henvist til prostitution og tyveri for at skaffe sig det daglige<br />
brød. 131<br />
Michael Richards beskriver i sit værk, hvordan den overordnede<br />
økonomiske politik forfordelte arbejderne og dem, som regimet så<br />
som sine fjender. Han beskriver konsekvenserne af regimets autarkiske<br />
politik. Med dette begreb henvises der til, at regimet første en hård<br />
selvforsyningspolitik både af økonomiske og ideologiske årsager.<br />
Denne politik betød, at regimets økonomiske behov, herunder<br />
behovet for valuta, blev sat over folkets behov for mad. Således blev<br />
der trods mangel på mad ikke importeret fødevarer. 132 Richards<br />
skønner at resultatet af denne politik var at 200.000 mennesker døde<br />
af sult. 133<br />
Dette kombineredes med en kraftig politisk bestemt sænkning af<br />
reallønnen, så arbejderne i 1940erne måtte kæmpe med både<br />
underbeskæftigelse og sulteløn. 134 Politikken sigtede på en klar<br />
økonomisk omfordeling 135 , hvor et antal virksomheder og personer<br />
med forbindelse til styret akkumulerede en masse kapital på<br />
bekostning af både by- og landarbejdere og småjordsejere. 136<br />
Arbejderklassen som helhed oplevede en kraftig forringelse af dens<br />
livsvilkår, men dem som ramtes hårdest af den autarkiske politik var<br />
dem, som styret havde stemplet som dets fjender. Hvis manden sad i<br />
fængsel, var blevet dræbt eller havde en sulteløn, måtte kvinderne ofte<br />
prostituere sig for at bidrage til at underholde familien. Noget som<br />
endvidere i rent ideologisk forstand bekræftede styrets ideologi, der<br />
anså dem for urenlige og dyriske. 137 Hele 70% af de fængslede var gift,<br />
og deres koner og børn blev altså ofre for styrets politik. 138 Var<br />
manden fri men sortlistet af regimet, var overlevelsen også svær.<br />
130 Betyder den nationale gruppe og referer til frankisterne<br />
131 Moreno 2006: 360-364<br />
132 Richards 1999: 108<br />
133 Richards 1999: 101<br />
134 Richards 1999: 118<br />
135 Richards 1999:120<br />
136 Richards 1999:148<br />
137 Richards 1999:187<br />
138 Moreno 2006: 300<br />
38