Erindringspolitik i Spanien
Erindringspolitik i Spanien
Erindringspolitik i Spanien
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
at demokratiet som styreform ikke duede i <strong>Spanien</strong> i 1930erne. Paul<br />
Preston afviser denne forklaring, og henviser til, at den politiske<br />
situation faktisk var ved at stabilisere sig, da kupforsøget indtraf, og<br />
han understreger, at den primære årsag til borgerkrigen var<br />
kupforsøget. 73 De nyere historikere er generelt enige i denne<br />
opfattelse, hvilket vil fremgå af det følgende. Santos Juliá forklarer det<br />
militære kupforsøg, som en voldelig politisk aktionsform, der var<br />
opstået en accept af på begge sider af det politiske spektrum gennem<br />
de foregående års militære kupforsøg og revolutioner. Det centrale<br />
argument i hans argumentation er dog, at uden hærens indblanding var<br />
en borgerkrig utænkelig i 1936, idet denne aktør kontrollerede stort set<br />
alle brugbare våben i <strong>Spanien</strong>. Årsagen til at det kom til en borgerkrig,<br />
angives i forlængelse heraf til at være den manglende enighed i hæren<br />
om at begå statskup. 74<br />
Julián Casanova afviser med henvisning til andre europæiske lande<br />
det strukturelle argument ved at pege på, at en situation med intern<br />
konflikt med kampe, spændinger og mere eller mindre vold ikke<br />
nødvendigvis behøver at udløse en borgerkrig. 75<br />
I forhold til oprørsgeneralernes påstand om, at de blot kom en<br />
kommunistisk revolution i forkøbet, fremhæver Casanova, at det var<br />
militærkuppet og det deraf følgende sammenbrud i republikkens<br />
magtapparat, der muliggjorde de revolutionære tilstande i mange dele<br />
af de områder, som forblev loyale overfor den republikanske<br />
regering. 76 Richards har samme vurdering. 77 Endvidere konstaterer<br />
han, at der ikke fandtes nogen stærk forenet højrefløjsbevægelse,<br />
hvorfor hærens vilje til via voldelige midler at tage magten blev<br />
afgørende. 78 Iifølge Richards var der dog et relativt bredt socialt<br />
fundament som støttede det militære oprør. 79<br />
Der kan diskuteres meget om de strukturelle problemer, store<br />
politiske uoverenstemmelse og om en kommunistisk revolution var<br />
sandsynlig. Det centrale er dog, at en lille gruppe generaler besluttede<br />
sig for at begå statskup mod den demokratisk valgte regering. Et kup<br />
der mislykkedes, fordi der ikke var opbakning nok til det, hvorefter<br />
generalerne alligevel valgte at starte en krig for at gennemtvinge<br />
kuppet.<br />
73 El Mundo d. 24 juni 2003 – interview taget fra El Mundos hjemmeside<br />
http://www.elmundo.es/encuentros/invitados/2003/06/774/<br />
74 Julía 2006: 16<br />
75 Casanova 2004: 4<br />
76 Casanova 2004: 44<br />
77 Richards 1999: 10<br />
78 Richards 1999: 18<br />
79 Richards 1999: 18-20<br />
29