Vagn Lundbye Günther Grass Anne-Louise Bosmans ... - Standart
Vagn Lundbye Günther Grass Anne-Louise Bosmans ... - Standart
Vagn Lundbye Günther Grass Anne-Louise Bosmans ... - Standart
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
på sin helt egen måde også er politisk.<br />
Jeg begynder med at spørge<br />
til hans første roman, hovedværket<br />
»De skæbneløse«, der var så<br />
mange år undervejs.<br />
— »De skæbneløse« er min første<br />
roman, men før den havde jeg<br />
naturligvis arbejdet meget med<br />
mig selv, da jeg besluttede at blive<br />
forfatter. Det vil sige, nogen egen<br />
beslutning var der ikke tale om.<br />
Jeg havde en vision, men mit helt<br />
store tema, nemlig skæbneløsheden,<br />
var slet ikke færdigt. Jeg<br />
kendte diktaturets mennesketype,<br />
men den filosofiske baggrund<br />
måtte jeg oparbejde. Det var slet<br />
ikke så klart, som jeg nu beretter<br />
det. Jeg begyndte at skrive, men<br />
det lykkedes mig ikke. Jeg skrev<br />
hundredvis af sider, hele tiden<br />
begyndte jeg på et værk, men teksten<br />
ville ikke blive til en roman.<br />
— Hvad jeg ikke den gang<br />
bemærkede, var at jeg i løbet af<br />
disse mange hundrede sider langsomt<br />
havde udarbejdet en filosofi.<br />
Og langsomt blev det hele tiden<br />
mere klart, hvad jeg skulle skrive<br />
om og frem for alt hvordan. Derefter<br />
begyndte jeg nærmest som en<br />
straf at skrive min egen historie.<br />
Jeg ville ikke skrive en autobiografi,<br />
men en objektiv roman, en fiktion,<br />
og jeg ville skrive om skæbneløshed,<br />
om menneskets tilstand<br />
under et diktatur. Sådan kom jeg<br />
tilbage til min egen historie, uden<br />
at jeg ville skrive min egen historie.<br />
Jeg ville skrive en roman og<br />
måtte tage kampen op med følgende<br />
problemer: handlingen, tiden<br />
og sproget. Og det afhang alt sammen<br />
af materialet.<br />
— Så varede det nogen tid. Jeg<br />
valgte en lineær handling, at oparbejde<br />
et sprog, som ikke er et fortællende<br />
sprog, men ren nutid. Jeg<br />
fandt en handling, som så at sige<br />
rummede alle handlinger, som<br />
hændte i de totalitære verdener.<br />
Jeg havde udarbejdet det som et<br />
passionsspil med visse stationer,<br />
og disse stationer betragtede jeg<br />
som obligatoriske. F.eks. som<br />
udgangspunkt at være hjemme, så<br />
det at være jøde som problem, så<br />
ghetto, ankomst til Auschwitz,<br />
denne lektion som alle, der fra<br />
hele Europa blev bragt til<br />
Auschwitz og Buchenwald, havde<br />
oplevet. Jeg beskrev disse stationer,<br />
som overhovedet ikke er<br />
romanagtige, uden anekdoter,<br />
uden afvigelser.<br />
I De skæbneløse ser det hele så<br />
enkelt og let ud, men det er det<br />
slet ikke. Det er det beundringsværdige<br />
ved bogen: at kunne formidle<br />
det grusomme med så<br />
almen kraft og uden at ty til klicheer<br />
og billige litterære effekter.<br />
Var det bevidst fra begyndelsen, at<br />
De ikke kunne fortælle Deres egen<br />
historie?<br />
— Det var fra begyndelsen helt<br />
klart — og så var det måske alligevel<br />
ikke så klart. Jeg havde skrevet<br />
mange tekster, som jeg ikke var tilfreds<br />
med. Skridtvis begyndte jeg<br />
at forstå, hvad jeg skrev. For mig<br />
gælder det, at det er ligegyldigt,<br />
hvad jeg tænker, før jeg begynder<br />
at skrive. Jeg må lave fejl, for at jeg<br />
derefter kan kaste disse sider bort.<br />
De er med til at afklare, hvad der<br />
er min egentlige vilje. Og således<br />
blev det stadig mere klart, at jeg<br />
måtte adskille, det jeg skrev, fra<br />
mine egne oplevelser, samtidig<br />
med at det på den anden side nødvendigvis<br />
også måtte være indbefattet<br />
af det.<br />
Det er vel det at bevæge sig fra<br />
det subjektive til noget objektivt,<br />
bevæge sig fra den enkelte person<br />
til noget almengyldigt uden for<br />
personen?<br />
— Ja, jeg måtte adskille mig<br />
meget strengt fra min egen historie.<br />
Der var ikke plads til anekdoter<br />
eller selvmedlidenhed eller lignende.<br />
Jeg betragtede udelukkende<br />
mine oplevelser som materiale, jeg<br />
kunne vælge, hvad der egnede sig<br />
til en roman og hvad, der ikke<br />
gjorde. Kompositionen var helt<br />
streng fra begyndelsen af: fra at<br />
forlade hjemmet og til komme<br />
hjem igen. Og da jeg havde oparbejdet<br />
sproget, dette sprog, som<br />
egentlig ikke er et fortællende<br />
sprog, men en nutid, hvor intet<br />
ord, som kommer udefra, må<br />
falde, som f.eks. »vi havde brug<br />
for tre måneder, inden vi kunne«<br />
og lignende. Denne tekst er ren<br />
nutid. Og romansproget er bestemt<br />
af denne nutid. Fejl kunne man<br />
ikke begå, men dette sprog virkede<br />
ikke altid, og det var det gode. Det<br />
var et sprog, der så at sige blev<br />
presset ud af omstændighederne.<br />
Dette sprog har hele tiden brug for<br />
situationer, altså helt tætte og dramatiske<br />
situationer, som giver<br />
sproget en tvang. På grund af dette<br />
sprogs vanskelighed kunne der<br />
godt gå op til flere år, inden jeg<br />
kunne komme fra et kapitel til et<br />
andet, fordi dette sprog overhovedet<br />
ikke er mit eget sprog. Jeg har<br />
et helt andet fortællende sprog.<br />
Bogen er gennemtrukket af en<br />
nødvendighed. Derfor ved man<br />
som forfatter vel også præcis,<br />
hvornår bogen er færdig. Når man<br />
er udtømt og alt er nødvendigt. I<br />
Galejdagbogen formulerer De det<br />
således i forbindelse med færdig-<br />
fortsættes på næste side<br />
(interview)<br />
Kan du lide at læse<br />
om god litteratur?<br />
Så bestil et abonnement<br />
på <strong>Standart</strong> årgang<br />
2003.<br />
For kun 210 kr. får<br />
du fire bugnende<br />
magasiner lige ind ad<br />
brevsprækken<br />
Ring på 89425176 —<br />
eller mail til os på:<br />
standart.redaktion@sol.dk<br />
Du kan selvfølgelig<br />
også sende et ganske<br />
almindeligt postkort til:<br />
<strong>Standart</strong><br />
Langelandsgade 139<br />
8000 Århus C<br />
<strong>Standart</strong> bringer anmeldelser<br />
af ny litteratur —<br />
i et format, der er lige<br />
til at gemme.<br />
NR. 4 DECEMBER 2002 35