You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Allé til Skousen & Ingemanns tidstypiske opråb: “Herfra, hvor vi står / kan vi –<br />
se os omkring / til alle sider”.<br />
Når sådan én som Manse i dag står og ser tilbage på de ungdomsår, hvor der<br />
uden for banen altid var fart og fest over feltet, er han aldrig et sekund i tvivl<br />
om, hvor meget fodboldspillet inderst inde betød for dem. Sporten og tilknytningen<br />
til en klub, et kammeratskab og et socialt netværk som Fremad Amager<br />
reddede dem på mange måder fra den for tabelse, der ramte så mange andre af<br />
deres yngre og ældre venner på Chri stianshavn omkring 1970. Og venskabet<br />
mellem to de drenge blev bare endnu stærkere og varmere de år. “Frank var sådan<br />
en slags kammerat, man aldrig kom op at skændes med,” forklarer Manse.<br />
“Frank har aldrig villet være den bedste af os. Han vidste selvfølgelig godt, at<br />
han næsten altid var det på fodboldbanen. Men han fremhævede aldrig sig selv<br />
og var ikke den type, der sagde: ‘Hør nu, hvad jeg siger – gør dit, gør dat!’ Sådan<br />
var han bare ikke. Jeg tror kun, vi i alle de år var oppe at skændes én eneste gang,<br />
og det var på banen i en ynglingekamp. Vi førte 2-0 ved halvleg, men blev presset<br />
alvorligt i bund efter pausen. Pludselig er det så, at Frank kommer styrtende<br />
ned bag mig, der jo spillede bagerste midtbane, fordi han absolut ville hjælpe<br />
til i defensiven, hvorfor jeg straks råbte til ham: ‘Du kan godt se at komme af<br />
sted, Frank, op i den anden ende med dig! Hvis du ikke er deroppe, hvem fanden<br />
skal jeg så give bolden til?’ Det fik vi os så lige et rask skænderi om midt mellem<br />
et hav af modstandere. Men det var sådan set den eneste gang, vi var oppe<br />
at toppes lidt, og det var jo glemt bagefter inde i omklædningsrummet!”<br />
<strong>PÅ</strong> BANEN IGEN (DERUDAF)<br />
“Vi drøner gennem land og by / vi er på banerne på ny / vi kører hundred kilometer<br />
i timen / derudaf”, sang Gasolin’ i 1972. Det samme gjorde Frank i Frem -<br />
ad Amager. John Arnesen havde på et tidspunkt i vinteren 1971-72 måttet tage<br />
en lang og alvorlig snak med sønnen for at gøre det klart for ham, at han var i<br />
færd med at spilde sit talent på gulvet. Opsangen hjalp. Det vil sige, mindre langhåret<br />
blev Frank jo ikke, men til gengæld begyndte han igen at komme til træningen<br />
i Fremad, og hurtigt vendte ambitionerne og lysten til at træne hårdt og<br />
målrettet tilbage. Dermed fulgte også større sportslige udfordringer, som blev<br />
en vigtig stimulans for Frank. Det at forbedre sig selv, presse sig selv og kamp<br />
efter kamp leve med andres forventninger til det, man præsterede på ba nen.<br />
Sådan noget kunne man altså også blive høj af.<br />
51