Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
våd af sved, når jeg vendte hjem. Hurtigheden, som jeg opnåede i etageejendommene,<br />
blev mig en uvurderlig hjælp på fodboldbanen.”<br />
Familien Arnesens nye adresse var Overgaden oven Vandet 2A, 1. sal t.v. Som<br />
sagt helt nede i bunden af gaden, hvor kanalen drejer vinkelret ud mod Inderhavnen,<br />
og volden lægger sin beskyttende, grønne arm rundt om det gam le Christianshavn.<br />
Og huset var ikke en gammel faldefærdig rønne som det orange hus<br />
henne i Amagergade, der snart skulle blive landskendt i tv-serien Huset på Christianshavn,<br />
men derimod en smuk, ældre ejendom helt ud til van det og træerne<br />
på volden. Og et målspark derfra lå Franks nye grønne paradis: Et græsareal<br />
på størrelse med en håndboldbane, omkranset af volden, en høj skorsten og en<br />
fabriksejendom i Langebrogade, hvor man pakkede kød til alle Irma-butikkerne.<br />
Her løb Frank rundt så godt som hver eneste dag fra 1965, når han ikke trænede<br />
i Fremad eller spænede med aviser og blade for mor og far. Enten var han<br />
alene eller også sammen med en masse andre af kvarterets små og store drenge.<br />
Og så selvfølgelig Manse, som stadig boede ude på Parosvej, men nu var begyndt<br />
at tilbringe weekenderne hos Frank inde ved Christianshavns Kanal. I dag husker<br />
Manse tydeligt hans og Franks første møde med alle rødderne i det nye kvarter:<br />
“Hele Christianshavns ungdom mødtes på den lille boldbane på volden nede<br />
bag Irma-fabrikken. Drenge og piger i alle aldre mellem 5 og 18. Da Frank og<br />
jeg var der allerførste gang med vores bold, samlede der sig hurtigt et opløb af<br />
store, stærke drenge. Der skulle vælges hold, og Frank og jeg blev selvfølgelig<br />
taget som de sidste. ‘Tag du bare de to små!’ sagde den ene store rod til den anden.<br />
Det var kun den ene gang, det skete. Frank og jeg spillede selvfølgelig rødderne<br />
ud af banen, og herefter blev vi altid valgt først.”<br />
Var Frank alene på boldbanen, driblede han rundt eller stod på samme sted<br />
og tævede bolden op ad muren ind til fabrikken igen og igen. Det var det kolde<br />
venstreben, som 15-16 år senere skulle lægge sukkerballer ind i hoved og fødder<br />
på Preben Elkjær, Michael Laudrup og Kenneth Brylle, der nu skulle trænes. Dag<br />
efter dag, måned efter måned stod han der, fortabt i en tålmodighedsopgave, der<br />
handlede om at få et uregerligt venstreben til at kunne mere og mere af det, højrebenet<br />
ligesom bare var født med. Og når han sådan havde varmet op og trænet<br />
med sig selv en halv times tid, var det endelig tid til Fremad Amagers kamp<br />
mod de brasilianske verdensmestre for øjnene af 100.000.000 tilskuere og fjernsynsseere<br />
verden over. Som Frank Arnesen fortalte til Euroman i januar 2004:<br />
“Jeg gik deroppe for mig selv og trænede mit venstre ben på muren. Dag ud<br />
31