Living the brand” som en brandorienteret dialogisk praxis:
Living the brand” som en brandorienteret dialogisk praxis:
Living the brand” som en brandorienteret dialogisk praxis:
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
I modsætning til Gioia, Schultz & Corley (2004), er id<strong>en</strong>titet<strong>en</strong> ikke <strong>en</strong> relation mellem<br />
virk<strong>som</strong>hed<strong>en</strong>s erklærede ”hvem er vi” og medarbejdernes opfattelse af stakeholdernes image, m<strong>en</strong><br />
<strong>en</strong> relation mellem virk<strong>som</strong>hed<strong>en</strong>s kultur og stakeholdernes image. Modell<strong>en</strong> bygger på Cooleys<br />
(1902/2004) forståelse af jeg’et <strong>som</strong> noget, der ikke er adskilt fra, m<strong>en</strong> netop indeholder det sociale,<br />
på Goffmanns (1959/2004) idé om mulighed<strong>en</strong> for, at påvirke det sociales opfattelse af jeg’et og<br />
dermed også jeg’et opfattelse af sig selv g<strong>en</strong>nem ”impression managem<strong>en</strong>t” og på Meads<br />
(1934/2004:31) skeln<strong>en</strong> mellem ”I” og ”Me”. I Meads termer er jeg’et ubevidst og udtrykker <strong>en</strong><br />
ikke-refleksiv ori<strong>en</strong>tering, der udgøres af <strong>en</strong> umiddelbar reaktion på <strong>en</strong> situation, <strong>som</strong> i sin<br />
umiddelbarhed, <strong>som</strong> begiv<strong>en</strong>hed, er a-strategisk. D<strong>en</strong> reaktion konstituerer, ifølge Mead, jeg’et. Når<br />
vi øjeblikket efter betragter reaktionerne på vores handlinger, reflekterer og betegner begiv<strong>en</strong>hed<strong>en</strong><br />
(begiv<strong>en</strong>hed<strong>en</strong>s betydning), betragter vi os selv <strong>som</strong> et ”mig”, og de betragtninger lagrer sig <strong>som</strong><br />
oplevelser og erfaringer og giver mulighed for selvrefleksion og selvindsigt, <strong>som</strong> ”jeg’et” i sin<br />
umiddelbarhed s<strong>en</strong>ere kan trække på i andre situationer. M<strong>en</strong> der ligger i jeg’ets ubevids<strong>the</strong>d <strong>en</strong><br />
frihed til og <strong>en</strong> mulighed for at gøre noget andet. Vi er således ikke konstitueret af det mig, der viser<br />
sig.<br />
Individperspektivet overfører Hatch & Schultz til det organisatoriske niveau. I d<strong>en</strong> optik er ”jeg’et”<br />
organisation<strong>en</strong>s kultur, m<strong>en</strong>s organisation<strong>en</strong>s ”mig” udgøres af medlemmernes forståelse af,<br />
hvordan andre ser på organisation<strong>en</strong>, der i takt med at grænserne mellem organisation og omverd<strong>en</strong><br />
brydes ned pga. stakeholdernes øgede direkte adgang til organisationerne og organisationernes<br />
stig<strong>en</strong>de behov for at stille sig frem, må antages at blive mere reel (Hatch & Schultz, 2004:381).<br />
D<strong>en</strong> organisatoriske id<strong>en</strong>titet formes i <strong>en</strong> proces mellem de eksplicitte udtryk, <strong>som</strong> organisation<strong>en</strong><br />
viser i sine umiddelbare handlinger (artefakter og adfærd), og de indtryk, <strong>som</strong> disse udtryk gør på<br />
stakeholderne, <strong>som</strong> g<strong>en</strong>nem feedback og refleksion virker tilbage på organisation<strong>en</strong>s ”jeg”. På d<strong>en</strong><br />
måde løber process<strong>en</strong>, for ing<strong>en</strong> af parterne kan undlade at handle. Ikke at reagere er <strong>som</strong> bek<strong>en</strong>dt<br />
også <strong>en</strong> reaktion. I d<strong>en</strong> forstand er image ikke konstituer<strong>en</strong>de for organisation<strong>en</strong>s id<strong>en</strong>titet, m<strong>en</strong> har<br />
indvirkning på selvforståels<strong>en</strong>, <strong>som</strong> <strong>en</strong> stabiliser<strong>en</strong>de eller destabiliser<strong>en</strong>de kraft. M<strong>en</strong> det er point<strong>en</strong><br />
i d<strong>en</strong> dynamiske organisationsid<strong>en</strong>titetsmodel, at det er <strong>en</strong> kraft, der kan arbejdes med, hvis kraft<strong>en</strong><br />
tilflyder kultur<strong>en</strong> og bearbejdes, dvs. hvis der lyttes til, hvordan stakeholderne oplever forholdet<br />
mellem virk<strong>som</strong>hed<strong>en</strong>s løfter og konkrete handlinger, og der aktivt tages stilling til, hvordan der<br />
skal responderes.<br />
37