pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
lev samspillet således yderligere konsolideret på de områder, hvor der allerede var tradition for<br />
samspil, mens det stadig blev udbredt til nye politikområder, såsom miljø- og forbrugerpolitik (jf. afsnit<br />
4.3).<br />
4.1.2 Nyere udviklinger<br />
Antallet af offentlige udvalg toppede angiveligt i 1980 med 715 udvalg, heraf hele 71 pct. med<br />
organisationsdeltagelse. Herefter gik det brat ned ad bakke og i 1990 var antallet næsten halveret. Af de<br />
resterende udvalg var organisationsdeltagelsen imidlertid stadig høj (75 pct.). I den sidste halvdel af<br />
1990’erne steg antallet af udvalg dog igen betydeligt (se tabel 4.1). Samlet set synes det således<br />
vanskeligt at vurdere om betydningen af det institutionaliserede udvalgsarbejde i dag har en mindsket<br />
betydning for samspillet mellem organisationer og forvaltning 20 .<br />
Nedgangen frem til midten af 1990’erne var dog markant og fik flere forskere til at rejse spørgsmålet,<br />
om den danske tradition for samspil mellem interesseorganisationer og forvaltning grundlæggende var<br />
blevet forandret, dog ikke nødvendigvis med en mindre organisationsindflydelse som resultat (Pedersen<br />
1998a; Christiansen og Rommetvedt 1999; Christiansen, Nørgaard og Sidenius 2004: 16). Sideløbende<br />
med faldet i udvalg, og dermed det faste institutionaliserede samspil, er der nemlig sket en stigning i<br />
antallet af registrerede kontakter mellem forvaltning og interesseorganisationer, og betydningen af disse<br />
kontakter opleves af organisationerne også at være vokset. Det viser en række<br />
spørgeskemaundersøgelser, der har undersøgt samspillet mellem organisationer og forvaltning igennem<br />
de sidste tre årtier (Christiansen og Nørgaard 2003a: 109ff). Det er i stigende grad også<br />
organisationerne, der synes at tage initiativ til kontakterne, og samtidig er Folketingets og politikernes<br />
betydning for organisationerne øget (Christiansen og Nørgaard 2003a: 179f).<br />
Mens den institutionaliserede inddragelse gennem udvalgssystemet således relativt synes at have mistet<br />
betydning er forvaltningens brug af brede høringer i forbindelse med lovforberedelsen øget markant. Fra<br />
i 1970’erne kun at blive brugt i forbindelse med omkring 20 pct. af lovforslagene på en række centrale<br />
ministerområder blev formel høring i slutningen af 1990’erne anvendt i forberedelsen af 72 pct. af alle<br />
lovene på de samme ministerområder. ”Høringen kan se ud til at være en næsten universel norm i slutningen af<br />
1990’erne” (Christiansen og Nørgaard 2003a: 106f). Høring er imidlertid en mindre forpligtende form<br />
for inddragelse end udvalgsdeltagelse – det er forholdsvist nemt og billigt, og høringssvarene kan ofte<br />
give ministeriet en række forskellige handlingsmuligheder.<br />
20<br />
Regeringen Fogh Rasmussens nedlæggelse af en lang række udvalg, råd og nævn fra begyndelse af år 2002 er således heller<br />
ikke afspejlet i det statistiske materiale.<br />
55