pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
3.2.2 Netværkstilgangen<br />
I 1980’erne kom endnu et perspektiv på forholdet mellem forvaltning og interesseorganisationer til med<br />
introduktionen af netværksbegrebet til dette studiefelt. Denne tilgang vandt dog først bred opbakning fra<br />
begyndelsen af 1990’erne, navnlig med Marsh og Rhodes (1992) som bannerførere.<br />
Policy-netværk-tilgangen har også fokus på samspillet mellem staten eller regeringen og interesser i<br />
samfundet. Ligesom korporatismen er policy-netværk-tilgangen i vid udstrækning udsprunget af en<br />
kritik mod pluralismen, men den adskiller sig dog på en række punkter fra begge disse to tilgange<br />
(Marsh og Rhodes 1992: 2). Pluralismen og neo-korporatismen kan anskues som generelle modeller for,<br />
hvordan interessestrukturen og -medieringen foregår i moderne samfund. Netværkstilgangen kritiserer<br />
disse ’ismer’ for at være utilstrækkelige til at beskrive virkeligheden. Hverken pluralismen eller neokorporatismen<br />
findes udover i sjældne tilfælde som ’rene former’ og organiseringen af samspillet<br />
varierer enormt på forskellige politikområder eller sektorer. I netværksperspektivet understreges derfor<br />
nødvendigheden af at disaggregere samspillet til sektor- eller mesoniveau, og gennemføre omhyggelige<br />
empiriske analyser af samspillet. Samspillets nærmere karakteristika opfattes som et empirisk<br />
spørgsmål, i modsætning til pluralismen og neo-korporatismen, der begge opererer med en række<br />
antagelser om samspillet (Marsh og Rhodes 1992: 3f, 24; Christensen et al. 1999: 104f).<br />
I netværkstilgangen anskues statens relationer til sine organiserede omgivelser som bestående af en<br />
række netværk af aktører på forskellige policy-områder. Det definerende træk ved et policy-netværk er<br />
ressourceafhængighed. Alle organisationer er afhængige af andre for at få ressourcer, og for at opnå<br />
deres mål udveksler de ressourcer (Marsh og Rhodes 1992: 10). Et policy-netværk kan således defineres<br />
som ”en klynge, eller et kompleks af organisationer som er forbundet med hinanden som følge af<br />
ressourceafhængighed og som er adskilt fra andre klynger, eller komplekser, af brud i ressourceafhængigheden”<br />
(Benson 1982: 148, cf. Blom-Hansen og Daugbjerg 1999: 13).<br />
Fælles for de fleste netværksforskere er et fokus på variationen mellem forskellige organiseringer på<br />
forskellige sektorområder. Netværkets struktur har betydning for, hvordan politik udøves og kan derfor<br />
også påvirke resultaterne af politik. Netværk bestående af tætte, stabile relationer har en tendens til at<br />
priviligere visse interesser og føre til policy-kontinuitet, mens netværk med løse og varierende relationer<br />
giver mulighed for en mere skiftende politik, hvor mange forskellige interesser får indflydelse. Det er<br />
derfor centralt præcist at karakterisere netværket, og til dette formål er der blevet opstillet en række<br />
typologier til at opfange variansen mellem forskellige (netværks)organiseringer af forholdet mellem stat<br />
og interesseorganisationer (se fx Rhodes 1986, Wilks og Wright 1987 og nedenfor Marsh og Rhodes<br />
1992).<br />
40