pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
I holdningen til Direktivforslaget var fronterne ligesom i forbindelse med Grønbogen ganske klart<br />
trukket op mellem forbrugersiden og erhvervssiden. Forbrugerrådet var grundlæggende tilhængere af<br />
Direktivforslaget, men mente ikke det var ambitiøst nok og burde have større rækkevidde og højere<br />
forbrugerbeskyttelse. Erhvervsorganisationerne var derimod meget skeptiske og mente, det gik for vidt i<br />
retning af øget forbrugerbeskyttelse. Særligt udvidelsen af reklamationsfristen til 2 år og<br />
formodningsreglen blev kritiseret (DI 18. oktober 1996; DHS 1. november 1996; Handelskammeret 30.<br />
oktober 1996; FBR 31. oktober 1996; Faktuelt notat af 13. november 1996; Notat af 10. oktober 1997).<br />
På myndighedssiden frygtede både Østre og Vestre Landsret, at forslaget ville medføre en unødig<br />
komplicering af retstilstanden i Danmark og mente, at Direktivet primært burde fastslå visse enkle<br />
overordnede principper og overlade detailreguleringen til medlemsstaterne (Faktuelt notat af 13.<br />
november 1996).<br />
Kommissionen fremlagde Direktivforslaget formelt på (forbruger)rådsmødet den 25. november 1996.<br />
Danmark udtrykte på dette møde sin tilslutning til en harmonisering af området, men understregede, at<br />
man ønskede en velafbalanceret løsning, der medførte øget forbrugerbeskyttelse, men samtidig ikke<br />
lagde for store byrder på erhvervslivet. Man ønskede således velafbalancerede, enkle og klare regler 32<br />
(Notat af 10. oktober 1996; Referat af 12. november 1996). Denne udmelding må betegnes som en<br />
forsigtig afvejning af forbrugernes og erhvervslivets synspunkter.<br />
Den 10. april 1997 var Direktivforslaget igen på Rådets dagsorden, hvorefter det blev behandlet på en<br />
række møder i arbejdsgruppen under Rådet. Justitsministeriet beskrev i et notat disse drøftelser som<br />
”særdeles vanskelige”, især fordi medlemsstaternes retsordener var meget forskellige på dette vigtige<br />
retsområde (Notat af 26. marts 1998a). På rådsmødet den 3. november 1997 pointerede den danske<br />
erhvervsminister Jan Trøjborg, der repræsenterede Justitsministeriet på (forbruger)rådsmødet, at<br />
forslaget endnu virkede meget ufærdigt, og at man fra dansk side ønskede en bestemmelse om sælgers<br />
ret til afhjælpning ved mangler, hvilket var en klar imødekommelse af erhvervslivets ønsker (Talepapir<br />
af 31. oktober 1997).<br />
I løbet af 1996 og 1997 blev Direktivforslaget drøftet på tre specialudvalgsmøder i Juridisk<br />
Specialudvalg med deltagelse af en række organisationer og forvaltningsorganer. Forbrugerrådet, DI,<br />
DHS samt FDM deltog aktivt i alle disse møder, hvilket kan aflæses i specialudvalgsreferaterne. En<br />
32 Danmark udtrykte dog også visse forbehold på dette rådsmøde. Danmark udtrykte støtte til den 2-årige reklamationsfrist,<br />
men ønskede en løsning, hvor den danske købelovs ’afhjælpningsret’ for sælger kunne bibeholdes. Danmark var desuden ikke<br />
tilhænger af formodningsreglen.<br />
114