pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
pdf, 1 MB - DIIS
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Som beskrevet eksisterer der på det forbrugerpolitiske område en række uskrevne regler for samspillet<br />
mellem hhv. forvaltningen og organisationerne og interesseorganisationerne imellem, der skaber tillid<br />
mellem aktørerne. Endvidere er der på trods af til tider store interessemodsætninger grundlæggende<br />
konsensus om at skabe langsigtede og holdbare løsninger, der både medtænker forbruger- og<br />
erhvervshensyn. Disse forhold gør, at der kan samarbejdes om konkrete sager – også på tværs af skellet<br />
mellem forbruger- og erhvervssiden, idet erhvervssiden i nogle tilfælde har en strategisk interesse i at<br />
samarbejde med forbrugersiden for at opnå legitimitet i forhold til forvaltningen og forbrugerne, dvs.<br />
kunderne.<br />
Konflikterne mellem erhverv og forbrugere er imidlertid langt større og mere udtalte i andre<br />
medlemsstater og mellem de europæiske forbruger- og erhvervsorganisationer, end det er tilfældet i<br />
Danmark. De europæiske paraplyorganisationer repræsenterer stejlere holdninger end de danske,<br />
hvilket potentielt kan trække i retning af konflikt herhjemme. Dette modsvares dog delvist af<br />
muligheden for at bevare det danske beskyttelsesniveau på grund af minimumsharmonisering samt af,<br />
at fx Forbrugerrådet snarere påvirker deres europæiske organisation end omvendt. Endelig kan<br />
forvaltningen og organisationerne i nogle EU-sager have behov for at stå mere sammen end ved en rent<br />
dansk sag. Dette gælder især, hvis der allerede er opnået kompromis om en dansk model, der ønskes<br />
bevaret.<br />
Samlet set synes der i forhold til vores analysetypologi ikke at være sket en ændring i variablen grad af<br />
konsensus, der fortsat trækker samspillet i retning af idealtypen korporativt politikfællesskab. Med<br />
hensyn til variablene medlemskab og interaktionsform trækker disse også samspillet i retning af et<br />
korporativt politikfællesskab, idet der som nævnt synes at være to forskellige niveauer for inddragelse –<br />
ét for inderkredsen og et andet for de øvrige organisationer. Endvidere lader det til, at der som følge af<br />
europæiseringen er kommet et større skel mellem de store og ressourcestærke interesseorganisationer<br />
(inderkredsen) og de mindre og mere ressourcesvage. Dette synes at styrke tilnærmelsen til det<br />
korporative politikfællesskab, da det kræver flere ressourcer at være (og blive) en del af inderkredsen,<br />
samtidig med at dette netop er afgørende for at opnå indflydelse på de vigtigste beslutninger. Omvendt<br />
har vi set, at det dog er muligt for andre organisationer end den faste kreds at blive inddraget og opnå<br />
indflydelse i konkrete sager, når forvaltningen vurderer det relevant, hvilket betyder, at samspillet ikke<br />
helt kan betegnes som et korporativt politikfællesskab. Alt i alt har europæiseringen dog trukket<br />
samspillet yderligere i retning af et korporativt politikfællesskab.<br />
I de to næste kapitler vil vi nu analysere samspillet i forbindelse med de specifikke sagsforløb<br />
vedrørende vedtagelsen og implementeringen af Forbrugerkøbsdirektivet og Forbudsdirektivet.<br />
107