Landskabskarakterplan 2006.pdf - Syddjurs Kommune
Landskabskarakterplan 2006.pdf - Syddjurs Kommune
Landskabskarakterplan 2006.pdf - Syddjurs Kommune
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Landskabskarakterkortlægning<br />
Karakterbeskrivelser, Landskabsvurderinger,<br />
Målsætninger og Forvaltningsstrategier i <strong>Syddjurs</strong><br />
<strong>Kommune</strong><br />
- et eksempelprojekt<br />
Bind 1 – del 1<br />
ÅRHUS AMT<br />
December 2006
Udgiver: Århus Amt<br />
Lyseng Allé 1<br />
8270 Højbjerg<br />
Udgivelsesår: December 2006<br />
Titel: Landskabskarakterkortlægning.<br />
Karakterbeskrivelser, Landskabsvurderinger,<br />
Målsætninger og Forvaltningsstrategier<br />
i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong><br />
- eksempelprojekt.<br />
Bind 1 – del 1.<br />
Udarbejdet af: Nicolai Reinhold Christensen, Landskabsforvalter<br />
Signe Marie Iversen, Landskabsforvalter<br />
Martin Skjøtt Linneberg, Naturgeograf<br />
Projektledelse: Vilhelm B. Michelsen<br />
Jens Tang<br />
Baggrundskort: Copyright Kort og Matrikelstyrelsen.
Indholdsfortegnelse<br />
Indledning ………………………………………………………………………………..1<br />
Fremgangsmåde i feltregistrering og rumlig- visuel analyse …………………………….2<br />
Oversigtskort over karakterområder i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> ………………………………5<br />
Fremgangsmåde i vurdering af landskabskvalitet ………………………………………..7<br />
Fremgangsmåde i opstilling af målsætninger og forvaltningsstrategier…………………. 9<br />
Landskabskarakterområder<br />
Hornslet Morænelandsakb ………………………………………………………………..11<br />
Rosenholm Ådal …………………………………………………………………………..22<br />
Mørke Morænelandskab …………………………………………………………………..33<br />
Fjeld Skov …………………………………………………………………………………44<br />
Nimtofte Morænelandskab ………………………………………………………………...53<br />
Kolindsund Vest …………………………………………………………………………...63<br />
Skodå Ådal ………………………………………………………………………………...72<br />
Pederstrup Morænelandskab ………………………………………………………………83<br />
Tistrup Hedeslette A ………………………………………………………………………94<br />
Tirstrup Hedeslette B ……………………………………………………………………..104<br />
Thorsager Smeltevandsterrasse …………………………………………………………...115
Indhold i bind 1 del 1 og del 2<br />
Bind 1 del 1 og del 2 indeholder de samlede resultater som præsenteres løbende for hvert af de 21<br />
karakterområder. For hvert karakterområde præsenteres således: landskabskarakterbeskrivelser og<br />
feltkort, landskabskvalitetsvurderinger og vurderingskort samt forvaltningsstrategier og<br />
målsætningskort. Bind 1 - del 1 indeholder de første 11 karakterområder. Bind 1 - del 2 indeholder<br />
de sidste 10 karakterområder. I slutningen af bind 1 - del 2 præsenteres et samlet resultatkort med<br />
alle landskabsmålsætningerne samlet for alle 21 karakterområder i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>.
Indledning<br />
Kommunalreformen betyder at kommunerne efter 1. januar 2007 skal varetage en række nye<br />
opgaver i det åbne land, som amterne traditionelt har varetaget. Én af de nye opgaver er at foretage<br />
landskabelige udpegninger i forbindelse med kommuneplanlægningen. Hidtil har amterne løst<br />
denne opgave på forskellig vis, og resultatet har været at amterne har foretaget de landskabelige<br />
udpegninger med udgangspunkt i forskellige metoder.<br />
Blandt andet derfor har Miljøministeren i Landsplanredegørelsen fra 2006 foreslået, at en<br />
nyudviklet metode, ”Landskabskaraktermetoden”, anvendes til kortlægning og planlægning af de<br />
kommunale landskaber. I den forbindelse udarbejder Skov- og Naturstyrelsen en vejledning i<br />
metodens anvendelse. Vejledningen forventes udgivet i begyndelsen af 2007.<br />
Nærværende rapporter, Bind 1 og Bind 2 er Århus Amts bud på anvendelsen af<br />
landskabskaraktermetoden. Rapporterne er udarbejdet i forbindelse med et pilotprojekt om<br />
Landskabskaraktermetoden, som Århus Amt, sammen med Fyns Amt, Skov og Naturstyrelsen samt<br />
Forskningscenter for Skov og Landskab (KVL), har deltaget i fra 2003 til 2006.<br />
Bind 1 del 1 og 2 indeholder et eksempelprojekt for <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> og er således Århus Amts<br />
bud på, hvordan de nye kommuner kan udarbejde en sektorplan for landskab, som kan udgøre et<br />
grundlag for kommuneplanlægningen. Rapporten er tænkt som guide og inspirationskilde til<br />
landskabsplanlæggere i almindelighed og for <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> i særdeleshed.<br />
Rapporten giver en fladedækkende beskrivelse af landskabets karakter samt af de landskabelige<br />
kvaliteter og oplevelsesmuligheder. Endvidere opstiller rapporten en række forlag til, hvordan<br />
kommunen kan forvalte sine landskaber, for at opnå en overordnet målsætning om at styrke<br />
landskabets karakter.<br />
I rapporten findes en komplet landskabsanalyse på regional skala i form af<br />
landskabskarakterbeskrivelser, kvalitetsvurderinger, målsætninger og forvaltningsstrategier for<br />
landskaberne i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>. Rapporten inkluderer dog ikke metodens sidste fase om<br />
landskabets særlige betydninger og værdier. Alle delanalyserne er foretaget med udgangspunkt i<br />
metodebeskrivelsen i arbejdsrapporten Landskabskaraktermetoden – et kompendium 1 , men<br />
nogen steder har det været nødvendigt at bruge alternative fremgangsmåder. I de tilfælde nævnes<br />
det i metodenoterne til hver delanalyse.<br />
Bind 2 indeholder naturgeografiske regionaliseringer og kulturgeografiske regionaliseringer for hele<br />
Århus Amt. Bind 2 indeholder således forarbejdet for de efterfølgende feltarbejder samt for de<br />
analyser og vurderinger, som er indeholdt i bind 1. Bind 2 vurderes at kunne anvendes umiddelbart<br />
af kommunerne til den efterfølgende landskabsplanlægning.<br />
Det skal understreges, at eksempelprojektet for <strong>Syddjurs</strong> er udarbejdet før Skov- og Naturstyrelsens<br />
vejledning er udsendt. Det kan således forekomme, at der i eksempelprojektet er anvendt<br />
fremgangsmåder på enkelte områder som ikke helt svarer til vejledningens anbefalinger.<br />
1 Landskabskaraktermetoden – et kompendium (Caspersen og Nellemann, 2005). Rapporten findes i pdf-format på<br />
Skov og Landskabs hjemmeside: http://www.sl.kvl.dk/Publikationer/Udgivelser/RaadgivningsPublikationer.<br />
1
Fremgangsmåde i feltregistrering og rumlig-visuel analyse<br />
Denne note kan bruges som et supplement til note 6 om feltregistrering og rumlig-visuel analyse,<br />
der findes i udgivelsen ” Landskabskaraktermetoden – et kompendium” (Caspersen & Nellemann,<br />
2005). Denne note er udarbejdet på baggrund af erfaringer med feltarbejde og rumlig-visuel<br />
analyse, der er foretaget i Århus Amt i november 2004, i perioden april til oktober 2005 og i<br />
september 2006. Feltarbejdet og den rumlige-visuelle analyse er udført for den sydlige halvdel af<br />
Djursland. Der foreligger således feltregistreringer og karakterområdebeskrivelser for 21<br />
karakterområder. Karakterområdebeskrivelserne for Rosenholm Ådal (nr. 27), Mørke<br />
Moræneplateau (nr. 28) og Rønde Randmoræne (nr. 87) er udarbejdet i et samarbejde mellem FSL,<br />
SNS og Århus Amt i perioden 2003 til 2005. Karakterbeskrivelsen for Rønde Randmoræne er<br />
suppleret med feltregistreringer foretaget i september 2006. Samlet er der lavet karakterbeskrivelser<br />
for området omfattende hele den kommende <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>. Afgrænsningen af<br />
karakterområderne følger overvejende de kulturgeografiske regioners grænser, men pga. rumlige<br />
forhold, afviges der flere steder fra denne grænsedragning. <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>s kommunegrænse<br />
er brugt til delvist at afgrænse Hornslet Morænelandskab (nr. 26), Rosenholm Ådal (nr. 27), Mørke<br />
Moræneplateau (nr. 28), Fjeld Skov (nr. 75), Nimtofte Morænelandskab (nr. 76), Kolindsund Vest<br />
(nr. 79), Skodå Ådal (nr. 82), Tirstrup Hedeslette (nr. 84B), Pindstrup Mose (nr. 86) og Rønde<br />
Randmoræne (nr. 87). (se oversigtskort og tabel over karakterområderne i <strong>Syddjurs</strong> kommune).<br />
I det følgende afsnit gennemgås kortfattet den praktiske arbejdsgang med feltregistrering og rumligvisuel<br />
analyse. Herunder redegøres for medbragt udstyr, fremgangsmåden og enkelte udvalgte<br />
termer anvendt under analysen.<br />
Praktisk arbejdsgang<br />
Udstyr medbragt i feltarbejdet<br />
- bærbar PC med relevante korttemaer og programmel. Blandt andet:<br />
- regionplanstemaer<br />
- jordbundstemaer<br />
- geomorfologiske tema<br />
- topografiske baggrundskort<br />
- ArcPad programmet<br />
- topografisk papirkort i 1:25.000<br />
- papir registreringsskemaer<br />
- digitalkamera<br />
Fremgangsmåde i feltarbejdet<br />
Feltarbejdet blev udført parvist af folk med forskellig akademisk baggrund. Feltarbejdet blev opdelt<br />
i verificering af de kultur- og naturgeografiske analyser, verificering af grænsedragning samt<br />
udfyldelse af feltregistreringsskemaer.<br />
For at kunne verificere de natur- og kulturgeografiske beskrivelser gennemlæses de kultur- og<br />
naturgeografiske beskrivelser forud for feltarbejdet i undersøgelsesområdet. Desuden undersøges<br />
hvilke planlægningsmæssige og retlige bindinger, der var for området samt hvordan deres<br />
2
geografiske udbredelse er. Dette er nødvendigt for senere at kunne vurdere, hvordan<br />
landskabskarakteren påvirkes af disse.<br />
Under selve gennemkørslen af området ses efter om beskrivelserne svarer til det sete. Desuden<br />
nedskrives kort, relevante oplysninger om natur-/kulturgeografi samt de rumlige- og visuelle<br />
forhold. På den måde er det nemmere senere at genkalde sig landskabet. Under gennemkørslen<br />
tages der billeder, da disse kan bruges både i selve karakterbeskrivelserne og som hjælp til at<br />
genkalde sig landskabet.<br />
Karakterområdegrænserne verificeres ved kørsel på tværs af og langs grænserne. Ved den endelige<br />
grænsedragning er det vigtigt, at der skabes landskabelige sammenhænge og sammenhængende<br />
landskabsrum, hvor grænserne tydeligt ses i landskabet enten i form af terrænformer og/eller<br />
arealanvendelse. I tilfælde hvor der er forskel på en grænsedragning baseret på terrænformer og<br />
arealanvendelse, er det oftest terrænformerne der anvendes. Nedenfor er der to eksempler fra den<br />
praktiske grænsedragning i felten.<br />
Eksempel 1: Under feltarbejdet med Skodå Ådal (nr. 82) opdagede feltholdet, at<br />
karakterområdegrænsen mellem ådalen og det omkringliggende morænelandskab var placeret for<br />
langt nede af ådalssiderne, til trods for at de natur- og kulturgeografisk var korrekt placeret. Dette<br />
skyldes, at den øvre del af ådalssiderne visuelt hører med til selve ådalen, mens de ikke ses oppe fra<br />
morænepartierne. Eksempel 2: Under feltarbejdet med Tirstrup Hedeslette (nr. 84B) opdagede<br />
feltholdet, at grænsen mellem hedesletten og det syd for liggende morænelandskab var placeret for<br />
langt mod nord. Den foreslåede afgrænsning var baseret på at terrænet skiftede fra fladt til bølget. I<br />
felten viste det sig, at dette skifte var lille i forhold til skiftet længere mod syd, hvor hedesletten gik<br />
over i nåletræsplantager, og terrænet samtidigt hævede sig og skiftede fra bølget til småbakket.<br />
Disse afgørende visuelle forhold er det kun muligt at opdage i felten.<br />
I hvert karakterområde udvælges et antal registreringspunkter, alt efter hvor komplekst området er.<br />
Flere af områderne er så homogene, at man kan nøjes med et registreringspunkt, hvis man støtter sig<br />
til de kortfattet nedskrevne noter fra gennemkørslen af området. Der blev udfyldt et<br />
registreringsskema for hvert registreringspunkt. I begyndelsen af feltarbejdet blev der anvendt<br />
digital feltregistrering, men dette blev senere afløst af registrering på de udskrevne<br />
registreringsskemaer. Dette skyldtes, at der kom flere opdateringer af det digitale<br />
feltregistreringsskema i denne periode, hvilket begrænsede skemaernes aktualitet. I hvert<br />
registreringspunkt blev der taget panoramabilleder 360º rundt.<br />
Beskrivelse af anvendte termer<br />
Enkelte af de i undersøgelsen anvendte termer er beskrevet i dette afsnit, hvor det er fundet<br />
nødvendigt for forståelsen.<br />
Intensivt/ekstensivt<br />
I karakterbeskrivelsen beskrives bl.a. dyrkningsformen i området. Til disse beskrivelser er<br />
begreberne ”intensivt” og ”ekstensivt” brugt. ”Intensivt” betegner et område hvor næsten hele<br />
landbrugsarealet bruges til dyrkning af afgrøder. I områder der betegnes som intensivt opdyrkede,<br />
er markfelterne ofte store. ”Ekstensivt” betegner både områder helt domineret af natur- og<br />
halvkulturarealer, samt områder hvor intensivt opdyrkede landbrugsarealer indgår i en mosaik med<br />
naturarealer og halvkulturer. I sidstnævnte tilfælde er der ofte tale om, at både de opdyrkede<br />
markfelter og natur- og halvkulturarealerne er små.<br />
3
Kystlandskaber og visuelle oplevelsesmuligheder:<br />
Det er valgt at værdisætte alle kystlandskaber som landskaber med visuelle oplevelsesmuligheder,<br />
simpelthen på grund af kystnærheden og muligheden for at se havet.<br />
Delområder:<br />
Der laves delområder de steder hvor landskabets karakter afviger fra den generelle<br />
landskabskarakter og danner kontrast til denne, men har en geografisk udbredelse der er for lille til,<br />
at delområdet kan udgøre et selvstændigt karakterområde. Eksempelvis vil et kontrasterende<br />
delområde kunne udgøres af et mindre lavtliggende fladt område i et ellers bakket karakterområde.<br />
4
Oversigtskort over karakterområder i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong><br />
5
Tabel med karakterområder i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong><br />
Karakterområde nr. Karakterområde navn<br />
26 Hornslet Morænelandskab<br />
27 Rosenholm Ådal<br />
28 Mørke Moræneplateau<br />
75 Fjeld Skov<br />
76 Nimtofte Morænelandskab<br />
79 Kolindsund Vest<br />
82 Skodå Ådal<br />
83 Pederstrup Morænelandskab<br />
84A Tirstrup Hedeslette A<br />
84B Tirstrup Hedeslette B<br />
85 Thorsager Smeltevandsterrasse<br />
86 Pindstrup Mose<br />
87 Rønde Randmoræne<br />
88A Mols bjerge<br />
88B Ebeltoft Randmoræne<br />
89 Stubbe Sø<br />
90 Hyllested Morænelandskab<br />
91 Elsegårde Morænelandskab<br />
92 Skødshoved Randmoræne<br />
93 Vrinners Morænelandskab<br />
94 Helgenæs Morænelandskab<br />
6
Fremgangsmåde i vurdering af landskabskvalitet<br />
Denne note kan bruges som et supplement til projektkompendiets note 8 om metode til<br />
landskabsvurdering i ”Landskabskaraktermetoden – et kompendium (Caspersen og Nellemann,<br />
2005). Noten er udarbejdet på baggrund af erfaringer med vurdering af landskabskvalitet for de 21<br />
karakterområder i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>. Arbejdet er foretaget i Århus Amt i månederne august til<br />
november 2006.<br />
I det følgende afsnit gennemgås kortfattet de principper, ud over principperne i metoden, vi har<br />
valgt at følge i udarbejdelsen af landskabskvalitetsvurderingerne i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>.<br />
Principperne er blevet opstillet, hvor metodebeskrivelsen i kompendiet er vurderet mangelfuld. Der<br />
redegøres endvidere kortfattet for en del af metodens landskabsvurderingsfase, der ikke udarbejdes<br />
for <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Ifølge metoden skal alle trinnene i vurderingsfasen foregå på det skalaniveau, som er valgt i den<br />
indledende naturgeografiske og kulturgeografiske regionalisering, som i dette tilfælde er regional<br />
skala. Med hensyn til registrering og vurdering af oplevelsesmuligheder er det dog fordelagtigt,<br />
ikke at holde sig stringent til udgangs-skalaen. Det skyldes, at oplevelsesmulighederne i nogle<br />
tilfælde omfatter landskabselementer, som ikke er en del af karakteren, men som alligevel har<br />
betydning i landskabet. Endvidere vil oplevelsesmulighederne i mange tilfælde have en<br />
udstrækning, der gør dem underordnede i forhold til f.eks. den regionale skala. Vi har derfor<br />
vurderet de visuelle oplevelsesmuligheder i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> på både regional og lokal skala.<br />
Metoden giver endvidere ingen anvisninger til, hvilke kriterier der bruges til graduering af visuelle<br />
oplevelsesmuligheder. Derfor bruges den fremgangsmåde, at hvis der forekommer mange<br />
forskellige typer af visuelle oplevelsesmuligheder på det samme areal, bliver det klassificeret som et<br />
areal med særlige visuelle oplevelsesmuligheder. Eksempelvis vil særlige visuelle<br />
oplevelsesmuligheder kunne findes hvor kystnærheden forekommer i sammenhæng med udsigten<br />
over en bugt, en særlig flot strandeng eller nogle stejle kystskrænter i kombination med f.eks. et<br />
herregårdslandskab. Dette udelukker dog ikke, at én enkelt visuel oplevelsesmulighed, der<br />
fremtræder særlig tydeligt, kan blive klassificeret som en særlig visuel oplevelsesmulighed.<br />
Sommerhusområder<br />
I landskabskvalitetsvurderingen i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> er sommerhusområder blevet behandlet som<br />
andre landskabselementer. Nogle sommerhusområder har karakter af bymæssig bebyggelse, hvor<br />
andre er integrerede dele af landskabet. Områderne påvirker dog under alle omstændigheder det<br />
omkringliggende landskab, og derfor bør de indgå i vurderingen. De fleste sommerhusområder er af<br />
yngre oprindelse end de karaktergivende landskabselementer og den karaktergivende<br />
arealanvendelse i det østdanske landskab. Områderne bliver således ifølge metoden kategoriseret<br />
som fremmedelementer i forhold til karakteren, og tilstanden påvirkes negativt.<br />
Vi vurderer dog, at der er forskel på sommerhusområdernes påvirkning af landskabet, og de<br />
vurderes følgende på baggrund af deres størrelse og deres visuelle fremtræden i landskabet.<br />
Eksempelvis vil et større sammenhængende og dårligt afskærmet sommerhusområde have en mere<br />
negativ visuel indflydelse på landskabet end et mindre område, der ligger som spredt bebyggelse i<br />
7
en tæt nåletræsplantage. Følgelig vurderes, at store fritliggende sommerhusområder påvirker det<br />
omkringliggende landskabs tilstand mere negativt end mindre, skjulte sommerhusområder.<br />
Sårbarhedsvurderingen<br />
I sårbarhedsvurderingen vurderes udelukkende landskabets kapacitet, og en vurdering af<br />
landskabskarakterens generelle sårbarhed undlades, idet den er unødvendig på det analysestadie<br />
kvalitetsvurderingen befinder sig på. Det begrundes med, at man senere i en given<br />
planlægningssituation vil forholde sig konkret til, hvilke landskabelige konsekvenser konkrete<br />
ændringer i arealanvendelsen vil kunne medføre. Derfor defineres udelukkende<br />
landskabskarakterens kapacitet overfor udviklingstendenser, der observeres i felten, samt overfor<br />
regionplanlagte emner i karakterområderne.<br />
8
Fremgangsmåde i opstilling af målsætninger og forvaltningsstrategier<br />
Denne note kan bruges som et supplement til projektkompendiets note 9 om anvendelse i<br />
forvaltningen samt bilag 9.1 anvendelse i forvaltningen – 2 eksempler fra<br />
”Landskabskaraktermetoden – et kompendium (Caspersen og Nellemann, 2005). Noten er<br />
udarbejdet på baggrund af erfaringer med opstilling af målsætninger og forvaltningsstrategier for 21<br />
karakterområder beliggende i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>. Arbejdet er foretaget i Århus Amt i november<br />
2006 (se oversigtskort over fordelingen af målsætninger i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>).<br />
Landskabskaraktermetodens fase med opstilling af målsætninger og forvaltningsstrategier er<br />
bindeledet i metoden, mellem de fagligt funderede analyseresultater fra<br />
landskabskarakterbeskrivelserne og landskabsvurderingerne og den mere politiske<br />
planlægningsproces, hvori landskabet prioriteres i forhold til økonomi og andre arealinteresser. Det<br />
er i vores fremgangsmåde med fasen valgt at ”omformulere” begreberne landskabsstrategi og<br />
forvaltningsmål til henholdsvis målsætninger og forvaltningsstrategier. Dette er gjort ud fra<br />
overvejelser om at opstilling af målsætninger går forud for mere konkrete strategier. Strategier skal<br />
i denne sammenhæng ses som handlemåder, hvormed de opstillede målsætninger for landskabet<br />
opnås.<br />
I det følgende afsnit gennemgås kortfattet hvilken fremgangsmåde, der har ligget til grund for<br />
opstillingen af målsætninger for de enkelte karakterområder i <strong>Syddjurs</strong>. Efterfølgende redegøres<br />
kortfattet for, indholdet i og prioriteringen af, de opstillede forvaltningsstrategier. Afslutningsvis<br />
beskrives konkret, hvordan vi i arbejdet med metoden har forholdt os til sommerhusområder.<br />
Målsætninger<br />
Med udgangspunkt i de konkrete landskabsforhold som er beskrevet og vurderet i<br />
karakterbeskrivelserne og landskabsvurderingerne opstilles for hvert delområde i<br />
karakterområderne en målsætning. Målsætningerne belyser den indsats, der skal gøres i de enkelte<br />
områder, hvis der ønskes en forbedring af landskabskarakteren. Nedenstående skema fra<br />
metodebeskrivelsen (Caspersen og Nellemann, 2005) bruges til opstilling af målsætningerne:<br />
God<br />
tilstand<br />
Middel<br />
tilstand<br />
Dårlig<br />
tilstand<br />
Særligt karakteristisk<br />
Særlige visuelle<br />
Oplevelsesmuligheder<br />
Karakteristisk<br />
Visuelle<br />
oplevelsesmuligheder<br />
Karaktersvagt<br />
Ingen visuelle<br />
oplevelsesmuligheder<br />
Bevare / beskytte Vedligeholde / styrke Vedligeholde / styrke<br />
Vedligeholde / styrke Vedligeholde / styrke Ændre / nyskabe<br />
Genoprette / styrke Genoprette / styrke Ændre / nyskabe<br />
Skema 1: Skema med målsætninger som udledes af forskellige kombinationer af karakterstyrke, visuelle<br />
oplevelsesmuligheder og tilstand (Caspersen og Nellemann, 2005).<br />
Gennem arbejdet med opstilling af målsætninger i <strong>Syddjurs</strong> kommune har det vist sig, at der<br />
forekommer flere kombinationsmuligheder af karakterstyrke, visuelle oplevelsesmuligheder og<br />
tilstand i de faktiske landskaber, end ovenstående skema viser. Dette gælder f.eks. for landskaber<br />
som er særligt karakteristiske, har visuelle oplevelsesmuligheder og god tilstand. Hvis disse<br />
9
landskaber indplaceres efter karakterstyrken bliver målsætningen for landskaberne: bevare/beskytte.<br />
Hvis landskaberne derimod indplaceres efter de visuelle oplevelsesmuligheder, bliver<br />
målsætningen: vedligeholde/styrke. I disse tilfælde har vi brugt den højst rangerende faktor til at<br />
finde en målsætning ud fra strategiskemaet. Målsætningen for et landskab, der er karakterstærkt,<br />
med visuelle oplevelsesmuligheder og god tilstand, bliver derfor: bevare/beskytte. Et andet<br />
eksempel er de kontrasterende delområder, der ikke forekommer som kombinationsmulighed i<br />
skemaet. Kontrasterende delområder er et værdi-neutralt begreb som betegnelse for delområder, der<br />
adskiller sig markant fra karakteren. Derfor kan betegnelsen både dække værdifulde landskaber og<br />
ikke-værdifulde landskaber, og vi har som følge heraf valgt kun at bruge de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder og tilstanden til at opstille målsætninger for kontrasterende delområder.<br />
Forvaltningsstrategier<br />
På baggrund af målsætningerne udarbejdes for hvert delområde i karakterområderne en række<br />
forslag til forvaltningsstrategier, kommunen kan vælge at følge, hvis den ønsker at styrke<br />
landskabet i det enkelte karakterområde. I denne rapport er forvaltningsstrategierne udelukkende et<br />
udtryk for områdernes landskabelige behov. Det betyder, at der ikke er foretaget økonomiske<br />
vurderinger, ligesom forvaltningsstrategierne ikke tager hensyn til eventuelle begrænsninger som<br />
følge af aktuelle og retslige og planlægningsmæssige bindinger i områderne.<br />
Forvaltningsstrategierne skal derfor bruges som inspiration til en konkret politisk afvejning af<br />
hvilke interesser, der skal prioriteres i de enkelte karakterområder og delområder.<br />
Forvaltningsstrategierne i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> er prioriteret efter deres betydning i forhold til<br />
forbedring af landskabskarakteren, de visuelle oplevelsesmuligheder og tilstanden i de enkelte<br />
områder. Prioriteringen fremgår af ordvalget mellem skal, bør og kan. En sådan prioritering<br />
foreskrives ikke af metoden, men vi finder den hensigtsmæssig, idet den kan være et redskab i en<br />
ressourceknap situation til at opprioritere de mest effektfulde strategier.<br />
Sommerhusområder<br />
I forhold til opstilling af forvaltningsstrategier for sommerhusområderne skelnes der mellem<br />
områdernes grænseflade til det omgivende landskab og de interne arealer i sommerhusområderne.<br />
Der er således opstillet forvaltningsstrategier for de sommerhusområder, der i deres fysiske<br />
fremtræden påvirker det omgivende landskab eksempelvis i form af en ikke skjult eller kun delvist<br />
skjult bebyggelsesrand. Der er ikke opstillet forvaltningsstrategier for de interne arealer i<br />
sammenhængende sommerhusområder. Dette er gjort ud fra overvejelser om, at en opstilling af<br />
forvaltningsstrategier for disse områder vil omfatte nogle urealistiske formuleringer, idet disse<br />
områder er blevet tildelt målsætningen ændre/nyskabe.<br />
10
Landskabskarakterområde:<br />
Hornslet Morænelandskab (26)<br />
13.10.05 VBM og NRC. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
Skemaer 26-1 syd for Søby ved Fældengård og 26-2 øst<br />
for Krajbjerg ved Torngård.<br />
Nøglekarakter<br />
Transparent til åbent bølget morænelandskab med<br />
intensiv landbrugsdrift og sprede gårde og<br />
skovområder.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Hornslet Morænelandskab er en del af et større<br />
moræneplateau, der ligger i Rosenholm, Hadsten,<br />
Hinnerup, Århus og Randers kommuner.<br />
Karakterområdet dækker den østlige del af<br />
moræneplateauet, der ligger indenfor den kommende<br />
<strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>s kommunegrænse.<br />
Karakterområdet afgrænses således af <strong>Syddjurs</strong><br />
kommunegrænse mod vest, Rosenholm Ådal mod øst<br />
og Rønde Randmoræne mod sydøst.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakteren er især præget af det bølgede,<br />
intensivt opdyrkede morænelandskab med store<br />
markfelter og mange store til mellemstore gårde<br />
spredt i det åbne land. Karaktergivende er endvidere<br />
små løvplantninger omkring gårdene, de større<br />
skovområder i den østlige del og de spredte mindre<br />
landsbyer.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig hovedsageligt til tiden omkring<br />
landbrugets udskiftning for ca. 200 år siden.<br />
Landskabet afspejler således stadig træk fra denne<br />
periode, idet de dengang udflyttede gårde stadig ses<br />
i landskabet. Der har dog igennem de sidste ca. 50<br />
år, grundet landbrugets industrialisering, fundet<br />
betydelige ændringer sted i arealanvendelsen.<br />
Der erkendes fortsat en tydelig sammenhæng<br />
mellem naturgrundlag og arealanvendelse, idet de<br />
intensivt drevne arealer er udbredte på de den lerede<br />
morænejord.<br />
Landskabet karakteriseres som værende af middel<br />
til stor skala pga. af de relativt store marker, gårde<br />
og skovområder. Spredte beplantninger i den østlige<br />
del betinger en transparent rumlig afgrænsning med<br />
glimtvise indblik i bagvedliggende landskabsrum.<br />
Beplantningen aftager gradvist i vestlig retning og<br />
bevirker en ændring i den rumlige afgrænsning til<br />
mere åben. De opdyrkede marker, skovene, den<br />
spredte gårdbebyggelse, de små landsbyer og<br />
småplantningerne giver landskabet en struktur<br />
opbygget af flader og punkter.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder er repræsenteret i de<br />
ældre skovområder, som foruden at give muligheder<br />
for naturoplevelser udgør markante visuelle<br />
kontraster i landskabet i kraft af lange skovbryn. I<br />
den nordøstlige del af karakterområdet er der gode<br />
udsigtsmuligheder over Rosenholm Ådal og<br />
nordvest for Søby ses en samling højtliggende<br />
gravhøje. Nedskårne erosionsdale ved Skader Å og<br />
Krogsbæk står i kontrast til den bølgede<br />
moræneflade, og Søby kirke udgør et vigtigt<br />
orienteringspunkt.<br />
Intaktheden af landskabskarakteren er generelt<br />
middel, da der er tale om et ældre landbrugsområde,<br />
som har undergået en del ændringer i<br />
arealanvendelsen under landbrugets<br />
industrialisering, som slører strukturerne fra<br />
oprindelsen. Den vedligeholdelsesmæssige tilstand<br />
af landskabskarakteren og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er generelt middel. Området<br />
synes således i en stabil landbrugsmæssig drift,<br />
mens der ses en tendens til, at beboelsesbygninger<br />
og tilbageværende levende hegn er mindre godt<br />
vedligeholdte. Endvidere er engområderne i<br />
erosionsdalene tilgroede. Landskabskarakteren og<br />
oplevelsesmulighederne er for størstedelen af<br />
karakterområdet uforstyrret af støj og visuel uro.<br />
Området omkring Hornslet er dog forstyrret som<br />
følge af bynærhed og flere tekniske anlæg, herunder<br />
højspændingsledninger, hovedveje, jernbane,<br />
råstofgravning og vindmøller udenfor området tæt<br />
ved områdegrænsen.<br />
Naturgrundlag - Affa<br />
Karakterområdet er en del af et større morænelandskab,<br />
der ligger mellem Rosenholm Ådal mod øst, Skødstrup<br />
Dødislandskab mod syd, Ølst randmorænebakker mod<br />
nord og Lilleådalen mod vest. Det udgør således en del<br />
af de store bundmorænelandskaber, der ligger centralt i<br />
Århus Amt, som ikke er påvirket nævneværdigt af<br />
hverken hovedopholdslinien eller af det ungbaltiske<br />
isfremstød. Erosionsdale ses i den nordlige del af<br />
karakterområdet ved Skader Å og Krogsbæk.<br />
Jordbunden består hovedsageligt af moræneler, der<br />
nogle steder er iblandet en del mindre partier med<br />
ekstramarginale aflejringer, smeltevandssand og -grus,<br />
morænesand og -grus og ferskvandsaflejringer. Dette<br />
giver til en vis grad området et heterogent præg mht.<br />
jordbundsforhold. Terrænet ligger mellem kote ca. 50<br />
og 70 og kan klassificeres som bølget med mindre<br />
variationer. I forbindelse med erosionsdalene<br />
forekommer mindre områder med skræntpræg og<br />
hældninger > 6º. Området er moderat komplekst pga.<br />
jordbundsvariationerne. Karakterområdet er<br />
gennemskåret af et relativt tæt net af mindre åer, bække<br />
11
og kanaler. Søer og spredte mose- og vandhuller<br />
forekommer ved Søby og ellers kun i ringe omfang.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Karakterområdet indeholder flere skovarealer. I den<br />
sydøstlige del af området ligger to herregårdsskove<br />
Sophie-Amaliegård Skov og Rosenholm Skov. Vest<br />
herfor ligger Estrup Enge og syd for Halling ligger<br />
Halling Skov. Alle skovene er oprindeligt ældre<br />
løvskove, der med tiden er blevet iblandet store partier<br />
med nåletræer. Små løvplantninger forekommer som<br />
enkelte isolerede plantninger i den centrale og østlige<br />
del, i erosionsdalene samt ved bebyggelsen i det åbne<br />
land. Levende hegn er næsten fraværende i området,<br />
mens allébeplantninger ses langs flere af<br />
tilkørselsvejene til herregårdsskovene.<br />
Dyrkningsform<br />
Arealanvendelsen i karakterområdet er domineret af<br />
intensiv landbrugsdrift med store markfelter, der<br />
forekommer størst i den vestlige del af området.<br />
Juletræsplantager ses jævnt fordelt i landskabet med<br />
størst koncentration syd for Lille Søby samt på<br />
Krajbjerg Hede.<br />
Der er meget få natur- og halvkulturarealer i området. I<br />
dalbundene ved Skader Å og Krogsbæk ses en række<br />
mindre eng- og mosearealer, og på dalsiderne<br />
forekommer enkelte græssede overdrevslignende<br />
arealer. Mindre søer og mosearealer findes ved Søby.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Der ligger fem mindre landsbyer i karakterområdet,<br />
Halling, Skader, Søby og Karlby i den nordlige del og<br />
Krajbjerg i den sydlige del. Gårdsamlinger ses bl.a. i<br />
Villendrup og Krogsbæk i henholdsvis den vestlige og<br />
nordlige del. I det sydøstlige hjørne af området tæt ved<br />
overgangen til Rosenholm Ådal ligger stationsbyen<br />
Hornslet med et større industriområde i den sydlige del<br />
af byen. Gårdene ligger både i landsbyerne og spredt i<br />
det åbne land. I de vestlige og nordlige dele af<br />
karakterområdet ses mange store gårde, hvoraf flere har<br />
siloer og gylletanke. I den sydlige del er gårdene<br />
mindre og mere tætliggende. Husmandsbebyggelser fra<br />
slutningen af 1800-tallet og starten af 1900-tallet<br />
forekommer i rækker langs nogle af landevejene, bl.a.<br />
syd for Karlby og Søby. Krajbjerg Hede syd for<br />
Krajbjerg er en lille husmandskoloni (oprettet før<br />
1870’erne). Der er kirker i Halling, Skader, Søby,<br />
Karlby og Hornslet.<br />
Store markflader og gårde syd for Søby<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Landsbyerne bærer kun i mindre grad præg af<br />
udskiftningstiden, idet flere af gårdene ikke er<br />
udflyttet. Der erkendes ligeledes ingen tydelige<br />
udskiftningsmønstre, da diger og levende hegn er<br />
næsten fraværende. Husmandskolonien Krajbjerg Hede<br />
er oprettet på tidligere hedebevokset sandet jord i<br />
ejerlavets udkant.<br />
Skader og Søby ligger i tilknytning til henholdsvis<br />
Skader Å samt Vestersø og Østersø, der oprindeligt har<br />
indeholdt engarealer. Søby og Halling indeholder en<br />
del nyere bebyggelse i form af parcelhuse.<br />
Stationsbyen Hornslet har oprindelig haft karakter af<br />
randlandsby i overgangen til Rosenholm Ådal og har<br />
grundet byens nærhed til Rosenholm Slot huset flere<br />
vigtige funktioner som apotek, hospital, skole<br />
købmandshandler m.m. Efter anlæggelsen af jernbanen<br />
mellem Århus og Ryomgård i 1877 med station i<br />
Hornslet udvikler byen sig til en større stationsby, der i<br />
dag er sammenvokset med landsbyen Tendrup.<br />
Hornslet har i dag status som kommunecenter og<br />
indeholder flere parcelhuskvarterer samt et<br />
industriområde.<br />
Længere skovdiger omkranser de ældre skove og ved<br />
Sophie-Amaliegård Skov markerer diget<br />
ejerlavsgrænsen. Skoven er en del af skovdistriktet, der<br />
hører under Clausholm hovedgård (udenfor<br />
karakterområdet). Den østlige del af Rosenholm Skov,<br />
der udgøres af Gammel Dyrehave og Mellemskov, er<br />
en del af Rosenholm hovedgårdsejerlav, der strækker<br />
sig ned i ådalen.<br />
En Koncentration af højtliggende gravhøje forekommer<br />
ved Søby Høje nordvest for Søby. I Sophie-Amaliegård<br />
Skov findes et stort antal højryggede agre, som for<br />
hovedpartens vedkommende var i brug i 1600- og<br />
1700-tallet. Endvidere er der flere inddigede arealer til<br />
husdyrgræsning samt et fredet voldsted midt i skoven.<br />
12
Gravhøje omgivet af marker nordvest for Søby<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Karakterområdet gennemskæres af overordnede veje i<br />
den vestligste del (Randers-Egå landevejen) og i den<br />
sydøstlige del (Hadsten-Rønde og Hornslet-Auning<br />
landevejene). Det øvrige vejnet består af få mindre<br />
veje. Århus-Grenå jernbanen løber igennem den<br />
sydøstlige del af området, som også gennemskæres af<br />
fire højspændingsledninger, heraf to på 150KV.<br />
Grupper af vindmøller er opstillet nord for Halling og<br />
syd for Estrup Gårde samt udenfor området i Vorre tæt<br />
ved områdegrænsen. En mindre telemast står i<br />
industriområdet i den sydlige del af Hornslet. Syd for<br />
Hornslet ved Dyrgård ligger en råstofgrav og ved<br />
Krajbjerg Hede ligger en tidligere losseplads.<br />
Vindmøller nord for Halling<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse i tiden omkring landbrugets<br />
udskiftning for ca. 200 år siden, hvor landsbyjorderne<br />
blev udstykket og gårde udflyttet fra landsbyerne.<br />
Placeringen af de spredte gårdbebyggelser i det åbne<br />
land afspejler dog kun delvist forholdene for det<br />
udskiftede jordbrugslandskab. Som følge af<br />
landbrugets industrialisering er der gennem de sidste<br />
ca. 50 år indtrådt betydelige arealanvendelsesmæssige<br />
ændringer, hvorved det oprindelige landbrugsmønster<br />
delvist udviskes.<br />
Skovområderne samt landsbyerne Skader og Karlby<br />
repræsenterer miljøer med en tidsdybde på 200 år og<br />
ældre.<br />
Naturgrundlagets indflydelse på de kulturbetingede<br />
mønstre afspejles tydeligt, idet det lerede<br />
morænelandskab overvejende er opdyrket, mens dele af<br />
skovområderne er udbredte på mere sandede<br />
aflejringer.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karaktergivende elementer i form af det<br />
bølgede, intensivt opdyrkede morænelandskab med<br />
mellemstore til store markfelter, mange store gårde<br />
spredt i det åbne land og større skovområder i den<br />
østlige del giver landskabet en stor skala. De små<br />
landsbyer giver dog en lettere skalamæssig<br />
uoverensstemmelse. Landskabet fremtræder<br />
transparent til åbent på grund af småplantninger i den<br />
centrale og østlige del. Plantningerne aftager gradvist<br />
mod vest samtidig med at markstørrelsen tiltager,<br />
hvilket gør den vestlige del mere åben. Landskabet<br />
fremtræder sammensat mod øst, tenderende mod enkelt<br />
i vestlig retning som følge af en gradvist mere ensartet<br />
arealanvendelse. De opdyrkede marker, skovene, den<br />
spredte gårdbebyggelse, de små landsbyer og<br />
småplantningerne giver landskabet en struktur af flader<br />
og punkter.<br />
Der forekommer en intern rumlig afgrænsning i kraft af<br />
de lange markante skovbryn i den centrale og østlige<br />
del af karakterområdet.<br />
Størstedelen af karakterområdet er generelt upåvirket af<br />
støj og visuel uro. Vindmøllerne nord for Halling er<br />
placeret nær områdets udkant og har kun lokalt<br />
forstyrrende effekt. Syd for Hornslet bevirker de<br />
trafikerede veje og de roterende vindmøller udenfor<br />
området tæt ved områdegrænsen, at dette område<br />
påvirkes af afdæmpet trafikstøj samt af visuel uro.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder optræder i tilknytning<br />
til de lange skovbryn, der markerer overgangen fra et<br />
lukket til et mere åbent landskab. Skovområderne<br />
repræsenterer endvidere naturarealer med gode<br />
muligheder for at opleve vilde planter og dyr. Mellem<br />
Karlby og Krogsbæk er der gode udsigtsmuligheder<br />
over den nedenfor liggende Rosenholm Ådal. I Søby<br />
ligger kirke og præstegård i fin sammenhæng, og<br />
kirken udgør tillige et vigtigt orienteringspunkt i<br />
landskabet. Skader har en karakteristisk randplacering<br />
ned til Skader Å og fremstår med flere velholdte ældre<br />
gårde og huse. De højtliggende gravhøje nordvest for<br />
Søby udgør kulturmiljøer med stor tidsdybde, der står i<br />
visuel kontrast til det omkringliggende bølgede<br />
landbrugslandskab, og erosionsdalene repræsenterer<br />
geotoper, der står i kontrast til den bølgede<br />
moræneflade.<br />
13
Kirke og præstegård i Søby<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens intakthed i forhold til den<br />
kulturhistoriske oprindelse er generelt middel. Under<br />
industrialiseringen af landbruget udviskes det<br />
oprindelige landbrugsmønster gradvist, idet markveje,<br />
jorddiger, dræningskanaler og i mindre grad levende<br />
hegn og engområder forsvinder. I perioden udbygges<br />
flere af gårdene, og der opføres parcelhuskvarterer i<br />
Hornslet, der har en betydelig byvækst. Mindre<br />
parcelhuskvarterer opføres i Søby og Halling, og en del<br />
af husmandsstederne overgår til boligformål. Større<br />
veje anlægges tæt forbi Krajbjerg og Halling, og<br />
vejnettet i Krajbjerg omlægges delvist. Endvidere<br />
forekommer der en del nyanlagte juletræsplantninger i<br />
tilknytning til gårdene.<br />
Intaktheden af miljøerne med større tidsdybde er god,<br />
dog ses enkelte nyere huse samt en nyere kirke i<br />
Karlby.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivende landskabselementer er middel. Mange<br />
beboelsesbygninger både i landsbyerne og i det åbne<br />
land fremtræder mindre velholdte. Den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand af de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er generelt god, dog er<br />
engområderne i erosionsdalene tilgroede.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren og oplevelsesmulighederne synes<br />
overvejende at være uforstyrret. Området syd for<br />
Hornslet synes dog forstyrret som følge af mængden og<br />
typen af tekniske anlæg. Flere af de tekniske anlæg,<br />
herunder højspændingsledninger, hovedveje og<br />
jernbane har længere udstrækninger og påvirker<br />
således næsten hele delområdet. Syd for Hornslet ved<br />
Dyrgård er en aktiv råstofgrav, der bevirker et markant<br />
og forstyrrende hul i terrænet. Hornslet er endvidere<br />
synlig fra store dele af delområdet.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af<br />
områdets landskabskarakter er fortsat drift af<br />
landbrugsarealerne, herunder plejning af de ældre<br />
løvskove. Yderligere juletræsplantninger i<br />
karakterområdet vil sløre det åbne landskabsrum.<br />
Højspændingsledning og industriområde ved Hornslet<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Planlagte byområder vest for jernbanen ved<br />
Tendrup, i de sydlige udkanter af industriområdet samt<br />
i et større område i den sydøstlige udkant af Hornslet.<br />
Mulige byvækstområder vest for Tendrup og Hornslet i<br />
et langstrakt nord-syd gående bælte mellem skoven og<br />
den bymæssige bebyggelse. Endvidere er der udpegede<br />
områder sydvest for industriområdet, sydøst for<br />
Hornslet samt i et område i den nordøstlige udkant af<br />
byen, der strækker sig ind i nabokarakterområdet med<br />
Rosenholm Ådal.<br />
Skovrejsning: Skovrejsningsarealer syd for Skader, i<br />
den vestlige kile mellem de to herregårdsskove (arealet<br />
er sammenfaldende med SFL-området) samt i en del af<br />
råstofgraven og syd for denne.<br />
Områder hvor skovtilplantning er uønsket: I<br />
erosionsdalene, vest og nord for Søby samt syd for<br />
Karlby.<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Skovene,<br />
erosionsdalene samt i område nordvest for Søby.<br />
Kulturmiljø: Halling Skov, Sophie-Amaliegård Skov<br />
samt den østlige del af Rosenholm Skov, der er en del<br />
af Rosenholm hovedgårdsejerlav.<br />
Kirkeindsigtsområde: Naboarealer til kirkerne i<br />
Halling, Skader, Søby og Karlby.<br />
Naturområder: I erosionsdalene og i mosearealerne<br />
ved Søby samt voldstedet i Sophie-Amaliegård Skov.<br />
Mulige naturområder: Mulige naturområder på arealer<br />
i tilknytning til erosionsdalene.<br />
MVJ- aftale(aftale om miljøvenlige<br />
jordbrugsforanstaltninger): Gældende MVJ-aftale på<br />
lille areal mellem de to hovedgårdsskove.<br />
SFL område (særlige følsomme landbrugsområder): I<br />
tilknytning til erosionsdalene samt i den vestlige kile<br />
mellem de to hovedgårdsskove.<br />
14
Vurdering af Hornslet Morænelandskab (26)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Karakteristisk<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer i form af den bølgede og intensivt opdyrkede moræneflade med<br />
spredtliggende mellemstore til store gårde og husmandssteder samt småplantningerne omkring gårdene<br />
fremtræder tydeligt i landskabet. Ligeledes er de internt afgrænsende skovbryn langs hovedgårdsskovene og<br />
de transparente til åbne rumdannelser af stor skala erkendelige. Der ses endvidere en sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse, idet de homogene lerede moræneflader er opdyrkede, mens arealer med<br />
en mere heterogen jordbund med ler iblandet små partier af morænesand og smeltevandssand er<br />
skovbevoksede.<br />
Der forekommer dog en hvis svækkelse af karakteren, som både skyldes fjernelse af karaktergivende<br />
landskabselementer og tilkomst af karakterfremmede landskabselementer. De karaktergivende<br />
landskabselementer som er blevet fjernet er i stor udstrækning diger og markveje. Endvidere er små og<br />
tidligere vandlidende partier med mose og krat blevet drænet og opdyrket, hvilket bl.a. ses syd for Søby.<br />
Samtidig er der inden for de sidste få år sket et tiltag i antallet af arealer med juletræsplantninger. Disse<br />
arealer ligger i dag som små firkantede parceller i det åbne land med grantræer, og er med til at sløre<br />
karakteren i et område, hvor småplantningerne tidligere har været domineret af irregulære løvtræsplantninger<br />
knyttet til gårdene og til små vandlidende arealer. Juletræsplantningerne kan endvidere være med til at sløre<br />
sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse, idet de kan give indtryk af en relativt ringe<br />
dyrkningsjord. Hele karakterområdet vurderes derfor som karakteristisk.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Intaktheden i størstedelen af karakterområdet vurderes at være middel, idet der siden oprindelsen for ca. 200<br />
år siden er fjernet en del elementer fra landskabet som f.eks. markveje og diger. Endvidere er<br />
landbrugsfladen blevet homogeniseret ved hjælp af dræning og opdyrkning af mindre vandlidende arealer.<br />
Intaktheden er ligeledes negativt påvirket omkring landsbyerne Søby og Halling, hvor en tilkomst af<br />
parcelhuse er med til at sløre de oprindelige landsbystrukturer. I det åbne land er en del af de<br />
husmandssteder, der ikke er vokset til større gårde overgået til boligformål, og dermed er deres funktion<br />
ændret.<br />
Syd for Hornslet<br />
Intaktheden omkring og syd for Hornslet vurderes at være dårlig, på grund den omfattende byudvikling, der<br />
påvirker store dele af det åbne land omkring byen. Den oprindelige landbrugsanvendelse sløres således af et<br />
større industrikvarter, parcelhusområder samt et råstofgraveområde syd for byen. Området omkring<br />
landsbyen Krajbjerg syd for Hornslet er ligeledes påvirket af nærheden til byen, da både arealanvendelsen og<br />
bebyggelsen i landsbyen her forekommer ændret i forhold til oprindelsen. Dette skyldes bl.a.<br />
juletræsplantager i det åbne land og tilfældigt boligbyggeri i landsbyen.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivende elementer er generelt middel.<br />
Landbrugsarealerne og skovarealerne virker overordnet stabile og velfungerende. Dog ses manglende<br />
vedligeholdelse af adskillige beboelsesbygninger både i det åbne land og i landsbyerne. Samtidig er en del af<br />
de tilbageværende levende hegn fragmenterede og dårligt vedligeholdte, hvilket er med til at give landskabet<br />
et rodet udtryk.<br />
16
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de visuelle oplevelsesmuligheder er god, idet skovarealerne<br />
forekommer velplejede og under stadig foryngelse.<br />
Dog ses en del tilgroning i bunden af erosionsdalene, der er med til at mindske deres rumlige og<br />
kontrastskabende effekt i landskabet, og den vedligeholdelsesmæssige tilstand er derfor middel i<br />
erosionsdalene.<br />
Uforstyrrethed<br />
Syd for Hornslet<br />
Karakterområdet forekommer uforstyrret. Dog ses en væsentlig grad af forstyrrelse omkring og syd for<br />
Hornslet. Forstyrrelsen skyldes både byudvikling og råstofgravning i byranden samt tekniske elementer<br />
eksempelvis højspændingsledninger og vindmøller, der påvirker det åbne land omkring Krajbjerg.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand vurderes at være middel i størstedelen af karakterområdet, mens den er dårlig omkring og syd for<br />
Hornslet.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Skovene<br />
De store hovedgårdsskove Sophie-Amaliegård Skov og Rosenholm Skov indeholder visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i kraft af store sammenhængende naturarealer og andre rumlige forhold end på den<br />
omkringliggende landbrugsflade. Endvidere giver skovene med deres store alder, deres blandedes<br />
træartssammensætning og de mange små vandløb en oplevelse af nogle meget varierede skovarealer.<br />
Erosionsdalene<br />
De nordligste dele af erosionsdalene hhv. øst for Søby og ved Skader indeholder ligeledes visuelle<br />
oplevelsesmuligheder, i form af deres terrænmæssige kontrast til den bølgede moræneflade og den mere<br />
ekstensive arealanvendelse med små græssede enge partier med ældre træer.<br />
Endelig forekommer der særdeles gode udsigtsmuligheder ud over Alling Ådal og de nordfor liggende<br />
morænelandskaber fra morænebakkerne øst for Søby.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Området har en meget lille kapacitet overfor den igangværende udvikling med plantning af mindre<br />
juletræsplantager. Udviklingen er med til at ændre både skala- og rumforholdene til mindre skala og mere<br />
lukkede rum.<br />
Området har en stor kapacitet i forhold til at absorbere yderligere byvækst (Regionplan 2005) omkring<br />
Hornslet, da byen er omkranset af skovarealer. Byvækst vil således kun påvirke området visuelt i sydlig<br />
retning. Dog mangler de nuværende mulige byvækstområder sammenhæng med den eksisterende by, hvilket<br />
kan resultere i, at man risikerer en uhensigtsmæssig sammenblanding af byfunktioner og landfunktioner, som<br />
yderligere kan påvirke området omkring Hornslet i negativ retning.<br />
Området har kapacitet i forhold til eventuelle nye skovarealer i de udpegede skovrejsningsområder. To af<br />
skovrejsningsområderne ligger i tilknytning til Hornslet og eksisterende skov, og vil derfor kunne indgå i<br />
landskabet uden problemer. Det sidste skovrejsningsområde ligger på landbrugsfladen sydvest for Skader, og<br />
vil bidrage til harmoni i området, idet skovarealerne geografisk vil være mere ligeligt fordelt i landskabet.<br />
17
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Hornslet Morænelandskab (26)<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 1: Størstedelen af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Den transparente, bølgede til storbakkede moræneflade med spredte landsbyer, gårde og husmandssteder<br />
skal styrkes. Landsbykernerne i de mest velholdte landsbyer og erosionsdalene skal vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Etablerering af flere små og spredte arealer med juletræer og pyntegrønt bør undgås, da<br />
nåletræsplantninger er med til at forringe karaktern i området.<br />
• Eventuelle nyplantninger skal foregå som løvtræsplantninger i større sammenhængende<br />
områder, som vil være i harmoni med de skove skovarealer i den østlige del af området.<br />
• Nyplantninger må ikke ske på siderne af erosionsdalene.<br />
• Mindre løvtræsplantninger kan etableres omkring de enkeltliggende gårde uden at karakteren<br />
herved forringes.<br />
• Forfaldne huse og produktionsbygninger i landsbyerne bør enten istandsættes eller nedrives, idet<br />
de i deres nuværende dårlige stand er med til at give karakterområdet en rodet fremtræden.<br />
• Ønsker man yderligere vækst af bymæssig bebyggelse, skal disse etableres i tilknytning til<br />
Hornslet, Halling eller Søby, der i forvejen har større sammenhængene arealer med nyere<br />
bebyggelse. Således undgås at de mere velbevarede landsbyer forstyrres rent visuelt af ny<br />
bebyggelse.<br />
• Erosionsdalene skal plejes og friholdes for tilgroning, så de fortsat fremstår som terrænmæssige<br />
kontraster til den bølgede moræne.<br />
• Gamle sløjfede digeforløb i det åbne land kan med fordel genetableres, for at understrege de<br />
oprindelige udskiftningsmønstre i landskabet.<br />
Delområde 3: Skovområderne<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De store gamle og varierede skovområder Sophie-Amaliegård Skov og Rosenholm Skov skal vedligeholdes.<br />
• Skovdigerne omkring de gamle hovedgårdsskove bør vedligeholdes.<br />
• Variationen i skovene skal vedligeholdes både hvad angår træartssammensætning og<br />
alder.<br />
• De resterende små kanaler i Sophie-Amaliegård skov bør opretholdes og antallet af<br />
kanaler kan med fordel udvides, således at variation i skovene vedligeholdes og styrkes.<br />
• Skovbrynene skal fortsat plejes, så de står som skarpe løvskovsbryn mod det<br />
omkringliggende landskab. Man bør i den sammenhæng undgå etablering af dominerende<br />
bygninger samt etablering af nåleskovsplantninger i tilknytning til skovbrynene.<br />
19
Genoprette/styrke<br />
Delområde 2: Syd for Hornslet<br />
• Karakteristisk<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landbrugsfladen syd for Hornslet skal styrkes og forskellen mellem by og land skal genoprettes.<br />
• Landskabsdriften skal opretholdes.<br />
• Udvidelse af Hornslet skal foregå så byen bliver bundet bedre sammen. Herved undgås en<br />
yderligere funktionssammenblanding og forringelse af karakterens tilstand. Der skal i den<br />
forbindelse oprettes en skarpere afgrænsning mellem byudviklingsområderne i Hornslet<br />
og det åbne land syd for byen.<br />
• Der bør ikke etableres flere nåletræsplantager i det åbne land syd for Hornslet.<br />
• Man bør undgå etablering af tekniske elementer og industrianlæg i det åbne land syd for<br />
Hornslet, som yderligere kan forstyrre landskabet.<br />
20
Landskabskarakterområde:<br />
Rosenholm Ådal (nr. 27)<br />
11.02.04 VNE/S&L. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skemaer B3/Termestrup Enge og B4/Mellemmølle<br />
Denne beskrivelse er en lettere redigeret udgave af en<br />
beskrivelse af karakterområdet fra Caspersen &<br />
Nellemann, 2005.<br />
Nøglekarakter<br />
Ådal med små landsbyer og landbrugsarealer på<br />
dalsiderne og ekstensiv drift på lavbundsarealer i<br />
dalbunden<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området er beliggende i Rosenholm kommune. Det<br />
består af en lavtliggende ådal, der forløber gennem<br />
moræneplateauet ved Hornslet fra Rønde Randmoræne<br />
i sydøst til Alling Ådal i nordvest. Området afgrænses<br />
mod den højereliggende moræneflade ved overkanten<br />
af de oftest relativt stejle dalsider samt af randen af<br />
Rosenholm Skov og kommunegrænsen for den<br />
kommende <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> i nordvest.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
lavtliggende dalforløb, der varierer mellem den<br />
snævre ådal med de relativt stejle dalsider i den<br />
nordlige del fra Mygind til Skørring og issøfladen<br />
med åbne vandflader mellem Hornslet, Mørke og<br />
Termestrup. Karaktergivende er endvidere de<br />
mange små landsbyer og samlinger af gårde og<br />
huse på dalsiderne og den ekstensive arealanvendelse<br />
i dalbunden med en mosaik af marker,<br />
græssede eller opgivne enge, krat og<br />
småplantninger.<br />
Landskabskarakteren har sin kulturhistoriske<br />
oprindelse i Middelalderen, hvor det<br />
kulturbetingede mønster er fastlagt med<br />
randlandsbyer i overgangen mellem de dyrkede<br />
højbundsjorder på moræneplateauet og de<br />
græssede lavbundsjorder i dalbunden.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlaget og<br />
arealanvendelsen afspejles stadig delvis,<br />
om end mange af lavbundsarealerne er blevet<br />
drænet og opdyrket, er sprunget i krat eller har<br />
været genstand for tørvegravning i nyere tid.<br />
Ådalen opdeles i mange mindre landskabsrum af<br />
den megen bevoksning, der begrænser<br />
udsynet, og den landskabelige helhed opleves<br />
først og fremmest fra vejene langs overkanten af<br />
dalsiderne, hvorfra der stedvis er udsyn over<br />
ådalen. Området er af lille til middel skala.<br />
Miljøer med visuelle oplevelsesmuligheder er<br />
Rosenholm Slot med hovedgårdslandskab, den<br />
gamle kirkegård ved Krogsbæk samt de store<br />
vandflader ved Mørke kær.<br />
Området er præget af marginalisering og<br />
tilgroning. Til gengæld er det generelt friholdt<br />
for dominerende tekniske anlæg og støjmæssig<br />
og visuel uro, selvom området gennemskæres af<br />
en overordnet vej og en jernbane.<br />
På baggrund af variationer i terrænformen og<br />
arealanvendelsen kan området opdeles i tre<br />
delområder. Snæver ådal med stejle sider fra<br />
Skørring mod nordvest med stort naturindhold<br />
og marginalisering. Bred issøflade mellem<br />
Skørring og Mørke, med stort naturindhold og<br />
marginalisering og med store åbne vandspejl.<br />
Denne del åbner sig mere mod de<br />
omkringliggende moræneflader. Den sydligste<br />
del af issøfladen, der præges af de store dyrkede<br />
marker, skov og slotsanlægget ved Rosenholm<br />
samt randmorænen mod syd.<br />
Naturgrundlag - Nbab<br />
Den sydlige del af området mellem Hornslet og<br />
Skørring består af en issø med en bredde på mellem 1,5<br />
og 3 km, mens området fra Skørring mod nord består af<br />
en snæver smeltevandsdal på 500 m’s bredde. Den<br />
flade dalbund falder fra 18 m’s højde syd for<br />
Rosenholm Slot til ca. 6 m ved udmundingen i Alling<br />
Ådal.<br />
Dalen begrænses mod det omgivende landskab af<br />
relativt stejle dalskrænter, dog er dalsiderne nogle<br />
steder fladere, f.eks. mod morænefladen ved Hornslet,<br />
Rosenholm og Karlby. Flere korte erosionsdale<br />
udmunder i ådalen, men tilhører<br />
landskabskarakterområderne på moræneplateauet.<br />
Jordbunden i dalbunden består af ferskvandsdannelser<br />
og skrænterne af smeltevandssand og –grus. Den<br />
sydlige del af issøfladen er dækket af sandede<br />
smeltevandsaflejringer.<br />
Issøfladens lavbundsarealer består af mose og eng<br />
(Termestrup Enge), gennemsat af et fintforgrenet net af<br />
åbne grøfter og store åbne vandflader efterladt af<br />
22
tidligere tørvegravning (Mørke Kær). Andre dele af<br />
lavbundsarealerne er drænede. Den smalle ådal mod<br />
nord har stedvis partier med mose og eng. Issøfladen<br />
afvandes gennem smeltevandsdalen af Rosenholm Å til<br />
Alling Å. Rosenholm Å er på hovedparten af<br />
strækningen reguleret og fremtræder som en kanal,<br />
men på den nordligste delstrækning fra Mygind Mølle<br />
er den ureguleret.<br />
Arealanvendelse og landskabselementer<br />
Bevoksningsmønster<br />
På dalsiderne findes enkelte steder småskove af løv og<br />
gran på ca. 10 ha, f.eks. ved Rosenholm Slot og<br />
Termestrup. Herudover findes småplantninger ved<br />
landsbyerne og samlingerne af huse og gårde på<br />
dalsiderne. Der findes en del korte levende hegn langs<br />
drængrøfterne. Issøfladen og den snævre dal mod nord<br />
rummer en mængde krat og sumpskove af el og pil og<br />
småplantninger af nål samt korte lave hegn langs<br />
grøfterne.<br />
Dyrkningsform<br />
Dalbunden med dens humusjorder udgør et marginalt<br />
landbrugsområde med en meget ekstensiv<br />
arealanvendelse og mange brakarealer, opgivne enge<br />
og moser. De grovsandede, drænede jorder lige syd for<br />
Rosenholm Slot ligger som intensivt dyrkede arealer<br />
med store markfelter.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Issøfladen er helt uden bebyggelse, bortset fra<br />
Rosenholm Slot med omgivende hovedgårdslandskab.<br />
Enkelte gårde og huse ligger ved vandmøller i bunden<br />
af smeltevandsdalen mod nord, mens flere af<br />
landsbyerne på de tilgrænsende moræneflader har<br />
gårde og huse beliggende på dalsiderne, f.eks.<br />
landsbyerne Gammel Mørke, Termestrup, Bendstrup,<br />
Skørring og Mygind. Herudover ligger flere samlinger<br />
af huse på dalsiderne, f.eks. Rugtorvet nord for Rosenholm<br />
Skov og Løkken ved Mørke.<br />
Rosenholm Slot<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
En del af hovedgårdsejerlaget Rosenholm ligger inden<br />
for området med slotsanlæg i renæssancestil,<br />
avlsbygninger, voldgrave, park, småskove og vandmølle.<br />
Ved overkanten af ådalen ligger de gamle kirkelandsbyer<br />
Gl. Mørke, Skørring og Mygind samt de to<br />
små landsbyer Termestrup og Bendstrup og samlinger<br />
af gårde og huse med en karakteristisk placering i<br />
overgangen mellem de 2 ressourcegrundlag eng og<br />
ager. Gamle vandmøller ligger i dalbunden mod nord,<br />
men mølledammene er dog tørlagte. Ved Krogsbæk<br />
overfor Skørring ligger en gammel kirkegård med<br />
klokketårn og fundamenter af en gammel kirke, der<br />
blev flyttet til Karlby for 100 år siden. Dræningen af<br />
lavbundsarealerne og den omfattende tørvegravning,<br />
især under anden verdenskrig, har efterladt sig tydelige<br />
spor i form af et net af drængrøfter samt åbne vandflader,<br />
bl.a. ved Mørke Kær.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Landevejen Hornslet-Auning og Grenå-banen (anlagt<br />
1877) krydser issøen nord for Rosenholm Slot.<br />
Hovedvej og biveje løber langs med overkanten af<br />
ådalen. De forbinder endvidere landsbyerne ved krydsning<br />
af ådalen, som ofte forekommer i tilknytning til<br />
vandmøllerne.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse i middelalderen, hvor det<br />
kulturbetingede mønster er blevet fastlagt med gårde<br />
og huse samlet i landsbyer beliggende på overgangen<br />
mellem de dyrkede højbundsjorder på moræneplateauet<br />
og de åbne, sammenhængende, græssede<br />
lavbundsjorder i dalbunden.<br />
Den tætte sammenhæng mellem naturgrundlaget og<br />
arealanvendelsen afspejles stadig delvis, selvom mange<br />
af lavbundsarealerne i løbet af 1900-tallet er blevet<br />
drænet og opdyrket, er sprunget i krat efter opgivning<br />
af græsningen eller har været genstand for<br />
tørvegravning i større stil.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karaktergivende elementer i form af den<br />
lavtliggende ådal med stejle dalsider, den sammensatte<br />
arealanvendelse og de mange småbevoksninger, hegn<br />
og spredte bebyggelser, der inddeler landskabet i<br />
mindre rum, giver landskabet en lille til mellemstor<br />
skala. I den sydøstlige del omkring Mørke Kær og<br />
Rosenholm Slot giver store vandflader og markfelter<br />
og større rumdannelser afgrænset af skove og<br />
randmorænen dog landskabet en middelstor skala.<br />
23
Landskabets nutidige karakter er præget af områdets<br />
kompleksitet med den meget sammensatte<br />
arealanvendelse, de mange landskabselementer og de<br />
varierende rumforhold. Dalsiderne med de mange<br />
landsbyer giver dog området en overordnet<br />
afgrænsning og struktur, der stadig kan erkendes såvel<br />
fra dalsiderne som i dele af dalbunden.<br />
Delområder og miljøer med visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er hovedgårdslandskabet og<br />
slotsanlægget ved Rosenholm, den gamle kirkegård<br />
ved Krogsbæk, de store vandflader ved Mørke kær<br />
samt den snævre del af ådalen. Der er kun få steder i<br />
området mulighed for vide udsigter, nemlig ved<br />
vejenes og jernbanens krydsning af ådalen samt fra<br />
højtliggende arealer langs daloverkanten, især øst for<br />
Termestrup og ved Krogs<br />
bækgård. Landsbykirkerne opleves kun lokalt i<br />
området.<br />
Åbne vandflader ved Mørke Kær<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Det hidtidige klare samspil mellem naturgrundlaget og<br />
kulturmønstret i området er ved at blive udvisket i takt<br />
med ophævelsen af grænserne mellem landbrug og<br />
natur. Afgrænsningen mellem landsbyerne,<br />
stationsbyerne og det åbne land er stadig meget tydelig.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den tidligere åbne, afgræssede eller dyrkede ådal er<br />
under kraftig tilgroning på grund af det delvise<br />
driftsophør. Græsningen er ophørt på hovedparten af<br />
engene, og en del af de tidligere dyrkede arealer i<br />
dalbunden er braklagt.<br />
Uforstyrrethed<br />
Områdets landskabskarakter er generelt ikke påvirket<br />
af tekniske anlæg. Dog overskærer jernbanedæmningen<br />
dalen nordvest for Mørke og danner lokalt en visuel<br />
barriere. Vejene ligger i terræn og præger ikke<br />
landskabskarakteren. Helhedsindtrykket er roligt.<br />
Nøglefunktioner<br />
Den fremadskridende ekstensivering af<br />
landbrugsdriften må forventes at gøre landbruget stadig<br />
mindre synligt og forstærke indtrykket af et<br />
naturområde. Efterhånden som flere arealer springer i<br />
krat og skov, vil området fremtræde stadig mere lukket,<br />
og den landskabelige helhed vil efterhånden kun kunne<br />
opleves fra de omgivende dalsider.<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af<br />
områdets oprindelige landskabskarakter er derfor<br />
græsning og indstilling af dræningen på<br />
lavbundsarealerne samt rydning af uønsket opvækst. På<br />
højbundsarealerne er det fortsat intensiv landbrugsdrift<br />
og skovbrug.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Muligt nyt byvækstområde øst for Hornslet<br />
Fremtidig overordnet vej: omfartsvej vest for Mørke<br />
VMPII-lavbundsarealer: i dalbunden<br />
Kulturmiljø: Rosenholm hdg. (delvis inden for<br />
området) samt lille del af Clausholm hvg.<br />
Kirkeindsigtsområde: naboarealer til Gl. Mørke kirke<br />
og Skørring kirke<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Rosenholm<br />
hvg. og issøfladen N herfor og området V for Gl.<br />
Mørke. Endvidere den smalle smeltevandsdal mellem<br />
Skærring og Mygind.<br />
24
Landskabskvalitetsvurdering: Rosenholm Ådal (27)<br />
Denne vurdering er en lettere redigeret udgave af en vurdering af karakterområdet fra Caspersen &<br />
Nellemann, 2005.<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særligt karakteristisk<br />
Den nordlige del af ådalen fra Mygind i nord til Skørring i syd<br />
Denne del af ådalen er forholdsvist smal med bratte dalsider, hvilket understreger områdets ådalskarakter.<br />
Især kirkelandsbyen Mygind ligger markant på overkanten af den nordøstlige dalside. På dalsiderne er jorden<br />
i omdrift, mens lavbundsområderne i dalbunden domineres af ekstensiv arealanvendelse med braklagte<br />
marker, enkelte græssede engarealer, krat og hegn, som giver en kompleks arealanvendelse og rumlige<br />
afgrænsninger, der betinger et sammensat middelskala landskab. En stor tidsdybde, som beskrevet ovenfor,<br />
afspejles i beliggenheden af landsbyerne, de dyrkede dalsider samt de ekstensivt dyrkede arealer i dalbunden.<br />
De ekstensivt dyrkede arealer i dalbunden er dog suppleret med enkelte landskabselementer, som krat og<br />
braklagte marker, af nyere oprindelse, sandsynligvis fra tiden efter 2. verdenskrig. Dette er vurderet ved at<br />
sammenholde de lave målebordsblade fra 1930 med 1. udgave af 4-cm kortene. På trods af disse<br />
landskabselementer af nyere oprindelse fremstår landskabskarakterens oprindelse tydeligt. Denne del af<br />
ådalen vurderes som særlig karakteristisk.<br />
Rosenholm Hovedgård<br />
Tidsdybden går tilbage til omkring slutningen af 1500 tallet hvor hovedgården Rosenholm blev grundlagt.<br />
Denne tidsdybde erkendes kun i umiddelbar nærhed af hovedgården og området nord for denne hvor det<br />
markante skovbryn til Gammel Dyrehave understreger hovedgårdskarakteren. Karakterstyrken i dette<br />
område vurderes som særligt karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Bendstrup og Termestrup enge samt Mørke Kær<br />
Denne del af ådalen ligger på en del af den issøflade, som udgør den sydlige del af Rosenholm Ådal. Denne<br />
del er derfor bredere og omgivet af mindre stejle dalsider, hvilket gør afgrænsningen af ådalen og dermed<br />
ådalskarakteren mindre markant. Den brede dalbund/issøflade domineres af ekstensivt drevne arealer, som<br />
deles op i mindre landskabsrum af kratbevoksninger og hegn. Landsbyerne Andi, Bendstrup, Termestrup og<br />
den gamle kirkelandsby Mørke ligger langs overkanten af den nordøstlige dalside. Dalsiderne er intensivt<br />
dyrkede. Som for den nordlige del af ådalen er tidsdybden for landsbyernes placering og de dyrkede dalsider<br />
høj mens tidsdybden i dalbunden med krat, drænede arealer som dyrkes eller ligger brak bærer præg af nyere<br />
begivenheder. Mørke Kær består i dag af tørvegrave, som primært er opstået under 2. verdenskrig.<br />
Tidsdybden omkring disse tørvegrave er således nogenlunde sammenfaldende med arealanvendelsen i den<br />
øvrige del af dalbunden. Samlet vurderes området som karakteristisk.<br />
Karaktersvagt<br />
Jorden til Rosenholm<br />
Dette delområde ligger i den sydligste del af Rosenholm Ådal hvor denne udgøres af en bred issøflade med<br />
mindre markante dalsider. Karakteren i området domineres af store sammenhængende dyrkningsflader med<br />
spredt bevoksning, hvilket betinger at ådalskarakteren fremstår svagt i dette delområde. Tidsdybden går<br />
tilbage til omkring slutningen af 1500 tallet, hvor hovedgården Rosenholm blev grundlagt. Denne tidsdybde<br />
erkendes kun i umiddelbar nærhed af hovedgården. De store dyrkningsflader i den resterende del af området<br />
er for størstedelens vedkommende drænede arealer, hvor der tidligere var enge. Tidsdybden i området og<br />
samspillet mellem naturgrundlag og kulturbetingede mønstre er således begrænset. Karakterstyrken i<br />
området vurderes som svag.<br />
26
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Mygind og dele af den nordlige ådal<br />
De terrænmæssige forhold er særligt markante i den nordlige del af ådalen. Fra overkanten af ådalen samt fra<br />
de veje som krydser denne findes udsigter over ådalen. På overkanten af disse meget markante dalsider<br />
ligger kirkelandsbyen Mygind. Længere nede ad ådalen ligger Mygind Mølle, en gammel vandmølle, som<br />
ikke længere er i funktion. Syd for denne mølle ligger arealer, som græsses helt ned til åen og dermed<br />
fremstår som enge. Spredt i den nordlige del af ådalen ligger således områder som hver især betinger lokale<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
Mørke Kær<br />
De store åbne vandflader ved Mørke Kær er gamle tørvegrave. Disse tørvegrave har kvalitet, dels som et<br />
kulturhistorisk spor, dels som naturarealer og dels som kontrastskabende i et område, der ellers domineres af<br />
drænede og tørlagte arealer. Fra vejene, som løber på hver sin side af de gamle tørvegrave, er der endvidere<br />
udsigt over de åbne vandflader. De åbne vandflader og de umiddelbart tilgrænsende områder vurderes derfor<br />
som oplevelsesrige.<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Rosenholm Hovedgård<br />
Slotsanlægget til Rosenholm udgør en del af et fungerende kulturmiljø med en stor tidsdybde. Den del af<br />
hovedgårdslandskabet, som ligger umiddelbart nord for slotsanlægget er rumligt præget af det meget<br />
markante skovbryn til skoven Gammel Have. Dette skovbryn og den store sammenhængende åbne flade<br />
foran skovbrynet udgør et markant og letopfatteligt mønster. Sammen med slotsanlægget fremstår dette<br />
delområde med karaktertræk, som indikerer, at der er tale om et hovedgårdslandskab. På baggrund af<br />
tidsdybden og kulturmiljømæssige forhold vurderes området som særligt oplevelsesrigt.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Den nordlige del af ådalen fra Mygind til Andi samt Benstrup og Termestrup Enge<br />
Som tidligere beskrevet har landskabskarakteren sin kulturhistoriske oprindelse allerede i tidlig middelalder.<br />
Af de høje målebordsblade fra ca. 1867, der i denne sammenhæng benyttes som indikation af forholdene<br />
også før udskiftningen, fremgår det, at dalbunden fremstod med store sammenhængende engarealer.<br />
Rosenholm Å var på det tidspunkt ikke rettet ud og snoede sig gennem ådalen. På kortet er gengivet<br />
mølledamme til de tidligere omtalte vandmøller. I dag er åen rettet ud, mølledammene drænet og<br />
engarealerne er opdyrkede, braklagte og springer i krat. De store tørvegrave omkring Mørke Kær er ligeledes<br />
nyere landskabselementer, der forstyrrer intaktheden. Intaktheden vurderes således som dårlig.<br />
Dalsiderne er imidlertid i god intakthed. Landsbyerne, især Mygind, Andi, Bendstrup og den vestlige byrand<br />
af Gammel Mørke ligger forholdsvist upåvirkede, og dalsiderne er stadig dyrkede.<br />
Rosenholm Hovedgård<br />
Intaktheden af området omkring og nord for selve hovedgården vurderes, på baggrund af bygningsmassens<br />
fremtoning og det markante skovbryn, som god.<br />
Den øvrige del af hovedgårdslandskabet fremstår for størstedelens vedkommende på det historiske<br />
kort fra 1867 som engarealer. Dette er ikke tilfældet i dag. De tidligere engarealer er drænede og<br />
opdyrkede. Disse forhold betinger, at intaktheden af landskabskarakteren vurderes som dårlig.<br />
27
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Som beskrevet ovenfor udgøres nøglekarakteristika af ådalen som en markant terrænformation, landsbyernes<br />
beliggenhed på overkanten af dalsiderne og den ekstensive arealanvendelse i dalbunden, hvor hegn og krat<br />
danner en middelstor skala. Efterhånden som flere arealer springer i krat og skov, fremtræder området stadig<br />
mere lukket og ådalens landskabelige helhed vil efterhånden kun kunne opleves fra de omgivende dalsider.<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af lavbundsarealerne vurderes således som dårlig, mens den fortsatte<br />
dyrkning af højereliggende arealer og dalsiderne betinger en god vedligeholdelsesmæssig tilstand.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Områdets landskabskarakter er generelt upåvirket af tekniske anlæg. Dog overskærer jernbanedæmningen<br />
dalen nordvest for Mørke og danner lokalt en visuel barriere. Vejene ligger i terræn og præger ikke<br />
landskabskarakteren. Helhedsindtrykket er roligt. Den østlige dalside er i nogen grad forstyrret af<br />
byudvikling omkring Skørring og Termestrup samt af vejen, som følger overkanten af dalsiden fra<br />
Termestrup mod nordvest.<br />
Samlet tilstand<br />
Landskabskarakteren er generelt uforstyrret, intaktheden af landskabskarakteren er hovedsageligt vurderet<br />
som dårlig og den vedligeholdelsesmæssige tilstand ligeledes som dårlig. Samlet vurderes tilstanden som<br />
dårlig. Tilstanden af området i umiddelbar nærhed af Rosenholm hovedgård samt de opdyrkede dalsider<br />
vurderes dog som god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Karakteren i ådalen er i høj grad betinget af den ekstensive anvendelse af arealerne i dalbunden. Karakteren<br />
vil være sårbar over for yderligere opvækst af krat og sumpskov eller tilplantning af dalbunden og<br />
dalsiderne. De visuelle oplevelsesmuligheder, som knytter sig til Mørke Kær, vil forsvinde, hvis udsynet<br />
over de åbne vandflader spærres af yderligere opvækst af krat. Naturgenopretning ved hævning af<br />
vandstanden, rydning af trævækst og retablering af græsningsdrift vil derimod kunne styrke<br />
landskabskarakteren. Etablering af den regionplanlagte omfartsvej syd om Mørke til motortrafikvejen på<br />
randmorænen vil sandsynligvis kræve dæmningsanlæg, der kan afbryde den visuelle og funktionelle<br />
sammenhæng mellem kirkelandsbyen Gammel Mørke og randen af ådalen. Det mulige byvækstområde på<br />
dalsiden i den nordøstlige rand af Hornslet vurderes at kunne tilpasses områdets landskabskarakter ved at<br />
bygge videre på hegnsstrukturen og undlade høj bebyggelse og bebyggelse ude i dalbunden.<br />
28
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Rosenholm Ådal (27)<br />
Denne opstilling af målsætninger og forvaltningsstrategier for Rosenholm Ådal er en lettere redigeret<br />
udgave af strategi og forvaltningsmål fra Caspersen & Nellemann, 2005.<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Rosenholm Hovedgård<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De særlige oplevelsesmuligheder, der knytter sig til landskabskarakteren af området omkring Rosenholm<br />
Hovedgård, skal bevares og beskyttes.<br />
• Skovbrynet til Gammel Dyrehave skal friholdes for landskabselementer, der vil forstyrre den<br />
visuelle oplevelse af dette.<br />
• Landskabselementerne i tilknytning til Hovedgården, som betinger og understøtter oplevelsen af<br />
hovedgårdslandskab, skal bevares.<br />
Genoprette/styrke<br />
Delområde 2: Den nordlige del af ådalen fra Mygind i nord til Skørring i syd<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets ådalskarakter med stejle, åbne dalsider, landsbyernes beliggenhed på overkanten af dalsiderne<br />
samt den ekstensive arealanvendelse i dalbunden skal henholdsvis vedligeholdes og genoprettes.<br />
• Området skal friholdes for etablering af nye beplantninger og bebyggelser udenfor landsbyerne.<br />
• Ny bebyggelse omkring den gamle kirkelandsby Mygind bør undgås.<br />
• Den åbne dalbund med græssede enge skal genoprettes med stop af dræning, rydning af krat og<br />
etablering af græsning.<br />
Delområde 3: Issøfladen fra Skørring i nord over Bendstrup og Termestrup Enge til Mørke og Hornslet i syd<br />
• Karakteristisk<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder, dog visuelle oplevelsesmuligheder ved Mørke Kær<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets ådalskarakter med ekstensivt udnyttede arealer i dalbunden og åbne dalsider med landsbyer på<br />
overkanten af disse skal genoprettes og styrkes.<br />
• Området skal friholdes for etablering af nye beplantninger og bebyggelser udenfor landsbyerne.<br />
• Ny bebyggelse omkring landsbyerne Andi, Bendstrup og Gammel Mørke bør undgås.<br />
• Den åbne dalbund med græssede enge skal genoprettes gennem stop af dræning, rydning af krat og<br />
etablering af græsning.<br />
30
Ændre/nyskabe<br />
Delområde 4: Jorden til Rosenholm Hovedgårdslandskab<br />
• Karaktersvagt<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets tidligere karakter af lavtliggende ådalsbund kan genskabes<br />
• De våde enge, som fandtes i området inden 2. verdenskrig, kan genetableres.<br />
31
Landskabskarakterområde: Mørke<br />
moræneplateau (nr. 28)<br />
12.02.04 VNE/S&L. Regionalt niveau. Feltreg.skemaer<br />
B1/Oustrup og B2/Hvilsager.<br />
Denne beskrivelse er en lettere redigeret udgave af en<br />
beskrivelse af karakterområdet fra Caspersen &<br />
Nellemann, 2005.<br />
Nøglekarakter<br />
Højtliggende, åben bølget landbrugsflade med mange<br />
spredte gårde og huse samt landsbyer i randen<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området er beliggende i Rosenholm kommune. Det<br />
består af et moræneplateau, der mod vest afgrænses af<br />
Rosenholm Ådal, mod nord af Alling Ådal og mod øst<br />
af smeltevandsterrassen ved Pindstrup Mose. Mod<br />
nordøst er moræneplateauet afgrænset af<br />
kommunegrænsen for den kommende <strong>Syddjurs</strong><br />
<strong>Kommune</strong> og mod sydøst af Rønde Randmoræne.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
åbne og højtliggende, bølgede til bakkede og intensivt<br />
dyrkede landbrugsland med megen bebyggelse<br />
i form af spredte gårde og huse samt landsbyer. Det<br />
er karakteristisk, at landsbyerne hovedsageligt<br />
ligger på randen af ådalene eller i de jævneste dele<br />
af området, mens bebyggelsen i det mere bakkede<br />
område mest ligger som spredte gårde og huse langs<br />
veje eller i mindre samlinger. Området fremtræder<br />
homogent med en ensartet arealanvendelse.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig især til tiden omkring udskiftningen og<br />
afspejler således forholdene for det udskiftede<br />
jordbrugslandskab med udflyttede gårde og<br />
markstrukturer der afspejler de oprindelige<br />
udskiftningsmønstre. Landsbyernes beliggenhed i<br />
overgangen mellem de to ressourcegrundlag har<br />
dog en betydelig større tidsdybde.<br />
Der ses en god overensstemmelse mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse, idet den lerede<br />
moræneflade er opdyrket, mens de mere sandede og<br />
småbakkede arealer i den centralt østlige del er<br />
tilplantet med skov og plantage.<br />
Landskabet er generelt åbent, hvilket betyder, at<br />
synsfeltet ikke forstyrres af beplantning mv. over<br />
store afstande. Den overordnede rumlige<br />
afgrænsning består af højdedrag og skove uden<br />
for området. Fra de højeste punkter og bakkehæld<br />
mod naboområderne er der vide udsigter over<br />
området og de tilgrænsende landskaber, især i<br />
områderne omkring Bøjen og Hvilsager.<br />
Et delområde omkring Hvilsager og Kastrup i den<br />
midterste del af området adskiller sig fra den<br />
generelle landskabskarakter ved et småbakket,<br />
dødispræget terræn og flere mindre skove.<br />
Landskabskarakteren er upåvirket af større<br />
tekniske anlæg.<br />
Naturgrundlag – Afea<br />
Morænelandskab fra sidste istid, af samme oprindelse<br />
som området længere mod vest, men afskåret fra dette<br />
af Rosenholm Ådal. Jordbunden består af lerjord, men<br />
flere delområder domineres af smeltevandssand og -<br />
grus. Terrænformen er bølget til bakket moræne, med<br />
en gennemsnitshøjde mellem 37 og 57 meter, samt<br />
mindre erosionsdale med udmunding i de omgivende<br />
ådale. I den nordøstlige del af området findes flere<br />
markante bakker, herunder ved Hvilsager og Bøjen<br />
med områdets højeste punkt, Tothøj ved Bøjen, på 89<br />
m. Arealerne omkring landsbyerne Lime samt det<br />
lavtliggende delområde omkring Mørke og Dagstrup<br />
har fladt terræn og sidstnævnte flere vandløb og en del<br />
små vådområder. Et mindre område ved Hvilsager har<br />
dødisrelief og mindre øst - vest gående erosionsdale.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Området er stort set uden levende hegn,<br />
småbevoksninger og skove udover småplantninger ved<br />
gårde, huse og mergelgrave. På bakkehældet mod<br />
Alling Ådal i nord er der dog en del lange hegn på<br />
diger samt småbevoksninger af nål. I det småbakkede<br />
område ved Hvilsager og det lavtliggende område ved<br />
Dagstrup ses tillige en del småbevoksninger. I den<br />
østlige del af området med den dårligere dyrkningsjord<br />
er der 3 mindre skove, herunder de tilplantede gamle<br />
overdrev og heden ved Gammelold (løv/nål), Hvilsager<br />
Skov (hovedsagelig nål), det kuperede terræn ved<br />
Kastrup og den nyere Sechers Plantage (nål), samt på<br />
det lavere og mere flade terræn sydøst for Hvilsager.<br />
Dyrkningsform<br />
Intensiv jordbrugsdrift er dominerende i området, i<br />
kraft af de mange middelstore landbrug med<br />
33
middelstore markflader. Markerne er ofte ikke adskilt<br />
af markante markskel, som f.eks. levende hegn.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Området er præget af spredt landbrugsbebyggelse.<br />
Hovedparten af områdets mange gårde er udflyttet til<br />
markerne og ligger spredt langs vejene eller i små<br />
samlinger. Desuden ligger enkelte gårde stadig i de<br />
mange små og mellemstore landsbyer, der er placeret<br />
ved overkanten af de omkringliggende ådale samt i<br />
Lime og Hvilsager inde i området. Herudover ligger<br />
der en mængde af husmandssteder såvel i landsbyerne<br />
som spredt på landbrugsfladen. Sydligst i området<br />
ligger stationsbyen Mørke, der er vokset sammen med<br />
landsbyen Gl. Mørke. Bortset fra udviklingen i Mørke<br />
og mindre parcelhusudstykninger især ved Lime, er der<br />
kun meget lidt nyere byudvikling i området.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
I området ligger de gamle kirkelandsbyer Gl. Mørke,<br />
Skørring og Mygind. Herudover er der flere små<br />
landsbyer og samlinger af gårde, herunder bl.a.<br />
Termestrup, Bendstrup, Andi, Kastrup, Bøjen, Lemmer<br />
og Dagstrup. Hovedparten af landsbyerne har en karakteristisk<br />
placering på kanten af de omgivende ådale i<br />
overgangen mellem de 2 ressourcegrundlag eng og<br />
ager. Mange af gårdene er udflyttet til markerne, og<br />
indimellem gårdene er der udstykket mange<br />
husmandsbrug. Enkelte højtliggende gravhøje ses i<br />
området, og en avlsgård til Skaføgård (Højholt) ligger<br />
ved Hvilsager Skov.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Området har et fint forgrenet net af biveje, herunder<br />
langs kanten af ådalene. Området gennemskæres<br />
desuden af flere landeveje herunder den nord – syd<br />
gående Randersvej samt af Grenåbanen (anlagt 1877).<br />
Derudover er der ingen større tekniske anlæg i<br />
området, bortset fra en telemast ved Hejlskov.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse i tiden omkring udskiftningen<br />
og afspejler således de forhold som er<br />
karakteristiske for det udskiftede jordbrugslandskab.<br />
Området har dog undergået en løbende udvikling<br />
gennem de sidste 200 år med udflytning og nyetablering<br />
af gårde og husmandssteder, nedlæggelse af<br />
småveje, etablering af de nye landeveje og jernbanen<br />
samt etablering af nye skove ved Hvilsager.<br />
Landsbyerne og de mange middelalderkirker giver dog<br />
landskabet en større tidsdybde. Disse kulturmiljøer<br />
fungerer stadig, og således har landsbyerne aktive<br />
landbrug og en relativt velbevaret struktur.<br />
Naturgrundlagets indflydelse på de kulturbetingede<br />
mønstre afspejles i den intensive jordbrugsdrift på den<br />
jævne moræneflade og i placeringen af en del af<br />
landsbyerne på overgangen mellem to<br />
ressourcegrundlag – den jævne moræneflade og de<br />
fugtige engarealer i bunden af de omkringliggende<br />
ådalsforløb Rosenholm og Alling ådal – samt i<br />
tilplantningen af de kuperede arealer med ringere<br />
jordbund og hede ved Kastrup.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karaktergivende elementer i form af den<br />
højtliggende, bølgede landbrugsflade med de mange<br />
gårde, huse og landsbyer er af middel skala.<br />
Landskabet fremtræder homogent. De åbne flader med<br />
den punktformede bebyggelse, de omkringliggende<br />
ådale og de mange landsbyer på kanten af dalene giver<br />
området dets overordnede struktur.<br />
Landskabet er generelt åbent med få rumlige<br />
afgrænsninger på grund af det relativt jævne terræn og<br />
forholdsvis få, større levende hegn og skove. Der er<br />
vide udsyn fra bakkehældene henover ådalene samt fra<br />
højdepunkter i landskabet, herunder de markante<br />
bakker ved Bøjen og Hvilsager.<br />
Spredt bebyggelse og vide udsyn nær Bøjen<br />
En radiomast ved Hejlskov og en silo i Mørke samt<br />
landsbykirkerne udgør lokalt vigtige landskabselementer<br />
og lokaliseringspunkter.<br />
Delområdet ved Hvilsager og Kastrup adskiller sig fra<br />
det øvrige område i kraft af den småbakkede<br />
terrænform med erosionsdale samt en del<br />
småplantninger og korte hegn, der tilsammen danner<br />
små landskabsrum, mens udsigten er fri fra de mange<br />
bakketoppe. De relativt lavtliggende skove i den østlige<br />
34
del af området ligger delvis skjult bag bakkerne og<br />
påvirker derfor kun landskabskarakteren lokalt.<br />
De tekniske anlæg i form af veje, jernbane, siloer og<br />
mast påvirker ikke landskabskarakteren nævneværdigt,<br />
og helhedsindtrykket er roligt.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Området fremtræder intakt og stabilt med en meget<br />
intensiv landbrugsdrift og meget lidt natur.<br />
De tidligere overdrev, heder og enge på de kuperede<br />
skrænter og i bunden af erosionsdalene er forsvundet,<br />
ved tilplantning, tilgroning eller opdyrkning. Dette er<br />
dog ændringer, som ikke påvirker intaktheden af<br />
landskabskarakteren markant.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Der er tale om et intensivt drevet landbrugsområde, der<br />
som sådan fremtræder i god tilstand. De få levende<br />
hegn fjernes nogle steder, tilsyneladende ved<br />
sammenlægning af marker, men der forekommer også<br />
nyplantninger. Husmandsstederne er overgået til<br />
boligformål, men langt hovedparten af gårdene er<br />
stadig i landbrugsdrift, også i landsbyerne. Der er en<br />
del nyere tilbygninger og anlæg på gårdene, der<br />
tilsyneladende ikke anvendes til andre erhverv.<br />
Uforstyrrethed<br />
Området virker generelt uforstyrret af tekniske<br />
elementer, på trods af det omfattende vejnet og<br />
byudvikling omkring Mørke og Lime.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse og<br />
styrkelse af den oprindelige landskabskarakter er<br />
intensiv landbrugsdrift på morænefladen og retablering<br />
af ekstensiv drift i erosionsdalene samt en mere<br />
naturnær skovdrift på de kuperede arealer ved Kastrup<br />
og Hvilsager.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: (planlagt byzone og muligt byvækst): Mørke<br />
(N for jernbanen)<br />
Fremtidig overordnet vej: Omfartsvej V for Mørke<br />
Geologisk interesseområde: Den skovbevoksede<br />
dalside N og S for Kastrup (del af Ryom Ådal)<br />
Kulturmiljø: Dele af Hvilsager skov samt Sechers<br />
Plantage og Højholt avlsgård, som del af Skaføgard<br />
hvg.<br />
Kirkeindsigtsområde: naboarealer til Mørke, Hvilsager,<br />
Skørring, Lime og Mygind kirker<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Areal ved<br />
Hvilsager samt åbne og skovbevoksede arealer ved<br />
Kastrup.<br />
Skovrejsning: Som skovrejsningsområde er udpeget et<br />
ca. 400 ha stort område mellem Mygind og Lime. På<br />
arealer omkring Hvilsager er skovrejsning uønsket.<br />
35
Landskabskvalitetsvurdering: Mørke Moræneplateau (28)<br />
Denne vurdering er en lettere redigeret udgave af en vurdering af karakterområdet fra Caspersen<br />
& Nellemann, 2005.<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særligt karakteristisk<br />
Overgangen mellem morænefladen og de omkringliggende ådale Alling og Rosenholm ådale<br />
Landskabskarakteren i denne del af karakterområdet er præget af overgangen mellem den højtliggende,<br />
intensivt dyrkede moræneflade og de omkringliggende ådale. Det arealanvendelsesmæssige samt de rumlige<br />
og visuelle forhold, der er karakteristisk for landskabskarakterområdet, fremstår tydeligt. En stor tidsdybde<br />
afspejles af de landsbyer, som ligger på overgangen mellem de to ressourcegrundlag, eng og ager, med et<br />
tydeligt samspil mellem naturgrundlag og de kulturbetingede mønstre. På baggrund af disse forhold vurderes<br />
området som særligt karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Højtliggende jordbrugsflade fra Lime i vest til Bøjen i øst<br />
De karakteristika, der er beskrevet som nøglekarakteristika fremstår tydeligt i denne del af karakterområdet.<br />
Den jævne moræneflade med intensivt landbrugspræg og spredte gårde samt landsbyer og samlinger af gårde<br />
i de mest jævne områder afspejler landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse forholdsvist tydeligt og<br />
viser et tydeligt samspil mellem naturgrundlaget og de kulturbetingede mønstre. Landskabskarakteren<br />
vurderes på baggrund af ovennævnte som karakteristisk.<br />
Karaktersvagt<br />
Lavereliggende jordbrugsflade ved Mørke<br />
I den sydlige del af karakterområdet nord for Mørke fremtræder landskabskarakteren svagere end i den<br />
øvrige del af karakterområdet. Terrænet er fladere og ligger lavere end den øvrige del af karakterområdet.<br />
Landskabet fremstår mere lukket pga. de omgivende skove og byranden ved Mørke samt mange<br />
småbevoksninger. Bebyggelsesstrukturen er endvidere anderledes. Området har ikke den entydige struktur,<br />
som er knyttet til nøglekarakteren og vurderes som karaktersvagt.<br />
Kontrasterende<br />
Bakket område omkring Kastrup og Hvilsager<br />
Landskabskarakteren i den centrale del af karakterområdet adskiller sig fra den dominerende<br />
landskabskarakter. Den afvigende karakter er betinget af et småbakket, dødispræget terræn med flere<br />
erosionsdale og flere mindre skove og mange småplantninger, der tilsammen skaber mindre landskabsrum og<br />
dermed giver landskabet en mindre skala. Landskabskarakteren vurderes på baggrund af ovenstående som<br />
kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Højtliggende område omkring Bøjen<br />
Dette område ligger markant højere i terrænet end det omkringliggende landskab, hvilket giver vide<br />
udsigter fra området over den omkringliggende moræneflade.<br />
Bakket område omkring Kastrup og Hvilsager<br />
Et område, som strækker sig fra Kastrup i øst over Hvilsager mod Bendstrup i vest indeholder en<br />
række forhold og elementer, som giver området nogle visuelle oplevelsesmuligheder. I vest<br />
37
strækker to erosionsdale sig fra Rosenholm Ådal ind i området, hvilket virker strukturerende på<br />
området og afspejler nogle særlige dannelsesmæssige forhold. Imellem disse to erosionsdale ligger<br />
en lokal bakketop, Glismose Bakke, hvorfra der er udsigt over området og Rosenholm Ådal.<br />
Landsbyen Hvilsager ligger centralt i delområdet placeret højt i terrænet med en kirke, som kan ses<br />
fra store dele af området. Yderligere fremstår landsbyen forholdsvist velbevaret og giver indtryk af<br />
høj tidsdybde. I den østlige del af området ligger mindre gamle løvskovsområder i det kuperede<br />
terræn og skaber særlige skala og rumforhold. Skovområderne fremtræder som små øer af natur i<br />
det ellers opdyrkede landskab, hvorved de bidrager til oplevelsesværdien i området. Disse forhold<br />
betinger tilsammen, at området er vurderet som oplevelsesrigt.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hovedparten af karakterområdet<br />
Der er, som tidligere beskrevet, tale om et intensivt jordbrugslandskab med en tidsdybde der går ca.<br />
200 år tilbage til tiden omkring udskiftningen. Grundlæggende afspejler karakteren forholdene for det<br />
udskiftede jordbrugslandskab. De landskabselementer, som i dag betinger karakteren af landskabet,<br />
genfindes overordnet set på det historiske kort fra omkring 1867, hvilket indikerer, at intaktheden af<br />
landskabet er god. Samspillet mellem naturgrundlaget og de kulturbetingede mønstre erkendes stadig tydeligt<br />
i landskabskarakteren gennem landsbyernes beliggenhed langs overkanten af de omkringliggende ådale mens<br />
de udflyttede gårde og husmandssteder ligger spredt på den jævne moræneflade. Især landsbyen Mygind<br />
fremstår intakt og præget af den fortsatte landbrugsdrift. Intaktheden af landskabskarakteren med hensyn til<br />
dens kulturhistoriske oprindelse og samspillet mellem naturgrundlag og kulturbetingede mønstre, er således<br />
god. Spredt i karakterområdet er visse landskabselementer dog ændret mere eller mindre markant,<br />
eksempelvis er en del mindre bi- og markveje blevet nedlagt og småbiotoper opdyrket.<br />
Omkring Lime<br />
I karakterområdets nordvestlige del er landsbyen Lime blevet udbygget. Det samme gælder strækningen<br />
langs hovedvejen, som løber tværs gennem området. Således må intaktheden her lokalt betragtes som middel.<br />
Vest for Hvilsager<br />
Arealanvendelsen i de øst-/vestgående erosionsdale i den centrale del af karakterområdet omkring<br />
Bendstrup er ændret fra våde enge eller mosearealer til drænede, opdyrkede arealer. Erosionsdalene har<br />
stadig karakter af dalstrøg. På baggrund af den bibeholdte terrænmæssigt betingede karakter sammenholdt<br />
med den ændrede arealanvendelse vurderes intaktheden af disse erosionsdale som middel. Vejen, som løber<br />
fra Termestrup, syd om Hvilsager til Kastrup Mose, findes ikke på de historiske kort og bryder både i<br />
størrelse og forløb med det oprindelige vejforløb og forstyrrer dermed lokalt intaktheden af området.<br />
Landsbyen Termestrup, som tidligere bestod af en mindre samling gårde består i dag af en større samling af<br />
nyere opførte beboelseshuse. På baggrund af denne udvikling vurderes intaktheden af Termestrup ligeledes<br />
som middel.<br />
Omkring Kastrup<br />
Skovområderne i den østlige del af det centrale område er placeret hvor der tidligere var lysåbne arealer, der<br />
sandsynligvis har haft overdrevskarakter pga. de stejle terrænforhold. Dette er vurderet på baggrund af de<br />
forhold, som er gengivet på det historiske kort fra ca. 1867. Delområdet har dog ændret karakter så markant<br />
at det ikke længere giver mening at vurdere områdets intakthed på baggrund af den tidligere<br />
overdrevskarakter. Derimod vurderes intaktheden, med udgangspunkt i områdets karakter af skovområde,<br />
som god.<br />
38
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af landskabselementerne, som betinger landskabskarakteren, er<br />
generelt god i hele karakterområdet. Der er tale om et intensivt drevet landbrugsområde, der som sådant<br />
fremtræder intakt og i god tilstand. Der er en del nyere tilbygninger og anlæg på gårdene, men disse<br />
harmonerer med de skalamæssige forhold samt det intensive landbrugspræg, som dominerer karakteren i<br />
området. De få hegn som findes i området samt skovbrynene i den centrale del af området fremstår i god<br />
stand. Enkelte levende hegn er fjernet nogle steder, tilsyneladende ved sammenlægning af marker, men der<br />
forekommer også nyplantninger. Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af området vurderes således som<br />
god.<br />
Graden af uforstyrrethed<br />
Landskabskarakterområdet er generelt upåvirket af tekniske anlæg. Den tværgående landevej og bane<br />
forstyrrer ikke helhedsindtrykket.<br />
Samlet vurdering af tilstanden af Mørke Moræneplateau<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
samt graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af Mørke Moræneplateau som god. Dog med undtagelse af<br />
et område omkring Lime samt omkring landsbyen Termestrup og erosionsdalene omkring Bendstrup hvor<br />
tilstanden vurderes som middel.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Et ca. 400 ha stort område mellem Mygind og Lime er i Regionplan 2005 udpeget som skovrejsningsområde.<br />
En omfattende skovrejsning på disse højtliggende arealer mellem Mygind og Lime vurderes at ville ændre<br />
landskabskarakteren her og visuelt isolere landsbyen Mygind fra resten af<br />
landbrugsområdet. Den planlagte omfartsvej vest om Mørke og byvækstområdet i den nordlige udkant af<br />
byen vurderes ikke at påvirke landskabskarakteren i området.<br />
39
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Mørke Moræneplateau (28)<br />
Denne opstilling af målsætninger og forvaltningsstrategier for Mørke Moræneplateau er en lettere redigeret<br />
udgave af strategi og forvaltningsmål fra Caspersen & Nellemann, 2005.<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Overgangen mellem den nordlige del af moræneplateauet og ådalene Alling Ådal og<br />
Rosenholm Ådal<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Den særligt karakteristiske overgangszone mellem moræneplateauet og ådalene samt de visuelle<br />
sammenhænge skal bevares og beskyttes.<br />
• Området skal friholdes for etablering af nye beplantninger og bebyggelser udenfor landsbyerne.<br />
• Ny bebyggelse omkring de gamle landsbyer, Mygind, Andi og Bendstrup bør undgås, dette gælder<br />
især Mygind.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Højtliggende åbent område omkring Bøjen<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det højtliggende og meget åbne område, der betinger gode udsigtsforhold, skal vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes<br />
• Området skal friholdes for landskabselementer, som vil forstyrre eller begrænse landskabsoplevelsen<br />
fra området markant.<br />
Delområde 3: Kuperet terræn med småskove omkring Hvilsager og Kastrup<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder, som findes i området omkring Hvilsager, skal vedligeholdes.<br />
• Skovarealerne skal plejes, og hvor vedligeholdelsen kræver nyplantninger, skal det være med<br />
løvtræer.<br />
• Yderligere etablering af ny bebyggelse omkring Hvilsager skal undgås, hvorved landsbyens intakte<br />
nordlige og østlige byrand forbliver uforstyrret.<br />
• De rumlige forhold betinget af de tydelige terrænformer skal opretholdes og etablering af<br />
landskabselementer, som vil sløre terrænformerne, skal undgås.<br />
Delområde 4: Erosionsdale vest for Hvilsager<br />
• En del af området er særligt karakteristisk, en anden karakteristisk samt en tredje kontrasterende<br />
• Middel tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
41
Forvaltningsstrategi:<br />
Intaktheden af landskabskarakteren og de visuelle oplevelsesmuligheder skal styrkes i dette område.<br />
• For at opnå dette skal de våde enge genetableres og de nu rørlagte åer i bunden af erosionsdalene<br />
blotlægges.<br />
Delområde 5: Den centrale del af moræneplateauet<br />
• Karakteristisk<br />
• Overordnet i god tilstand, dog med et enkelt område delområde, hvor tilstanden er middel<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det nordlige moræneplateaus landskabskarakter som en åben, intensivt dyrket landbrugsflade med sparsom<br />
bevoksning skal vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes<br />
• Nye store landbrugsbygninger og anlæg bør placeres under hensyntagen til de lokale udsigts- og<br />
indsigtsmuligheder.<br />
• Området skal friholdes for skovrejsning.<br />
Delområde 6: Område med Hvilsager Skov og Termestrup<br />
• Dels karakteristisk, dels kontrasterende (skovområderne)<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets kontrasterende karakter skal vedligeholdes.<br />
• De markante skovbryn skal friholdes for elementer, der vil kunne sløre deres visuelle fremtræden.<br />
• Skovarealerne skal plejes, og hvor vedligeholdelsen kræver nyplantninger, skal det være med<br />
løvtræer.<br />
• Landbrugsdriften i området skal opretholdes.<br />
Delområde 7: Området nord for Mørke<br />
• Karaktersvagt<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landskabskarakteren i området skal styrkes.<br />
• Karakterfremmede og forstyrrende landskabselementer bør fjerenes eller afskærmes.<br />
• Området bør tilføres nye landskabselementer, der er karakteristiske for karakterområdet.<br />
42
Landskabskarakterområde:<br />
Fjeldskov (75)<br />
11.10.05 NRC og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skema 75-1 ved Brunmose.<br />
Nøglekarakter<br />
Blandet plantage/skov med mange vandløb, vandhuller,<br />
små søer og moser på sandede moræneaflejringer.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Landskabskarakterområdet ligger i den vestlige del af<br />
Midtdjurs <strong>Kommune</strong>. Mod syd er det afgrænset af<br />
Ryom Ådal, mod nord og vest af grænsen for den<br />
kommende <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong> og mod øst af det<br />
relativt åbne Nimtofte Morænelandskab.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet består af et fladt til<br />
bølget og sandet morænelandskab. Området<br />
består overvejende af blandet plantage/skov,<br />
hvori der er mange vandløb, vandhuller, små søer<br />
og moser. Desuden er der flere små ryddede<br />
arealer og enkelte opdyrkede arealer.<br />
Landskabskarakteren har sin kulturhistoriske<br />
oprindelse indenfor en periode på ca. 100 år. I<br />
denne periode er store dele af området blevet<br />
tilplantet med nåletræsplantager.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse afspejles i at hele området er en<br />
relativt sandet moræneflade med magre jorde og<br />
mange moser og vandhuller i den nordlige del.<br />
Dette afspejles i den store andel af skov og<br />
plantager.<br />
Karakterområdet indeholder få små til<br />
mellemstore landskabsrum, i form af dyrkede og<br />
ryddede arealer. Området er præget af de store<br />
skove og plantager og indeholder overvejende<br />
kun mindre skovveje. Derfor er der ingen støj<br />
eller visuel uro.<br />
Det opdyrkede areal ved Brunmose danner<br />
kontrast til resten af det skovdækkede<br />
karakterområde, idet det er friholdt for plantager<br />
og skove. Området har været opdyrket i en<br />
periode på ca. 200 år.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder udgøres af de<br />
varierede plantager og skove samt af den gamle<br />
kirkelandsby Marie Magdalene.<br />
Naturgrundlag – Agab<br />
Overvejende morænelandskab, med et mindre markant<br />
dødislandskab ved Brunmose samt to mindre markante<br />
morænelandskaber, henholdsvis vest for Bøjstrup og<br />
nord for Marie Magdalene.<br />
Jordbunden består af en mosaik af forskellige jordarter<br />
og er komplekst opbygget. I den sydvestligste 2/3 del<br />
af karakterområdet er den dominerende jordart<br />
smeltevandssand og –grus. Derudover findes der<br />
partier med morænesand og –grus, moræneler og<br />
ferskvandsdannelser.<br />
I den nordøstligste 1/3 del af området er der ingen<br />
dominerende jordart, mens forekomster af både<br />
smeltevandssand og –grus, morænesand og –grus,<br />
moræneler, ferskvandsdannelser og ekstramarginale<br />
aflejringer ses.<br />
Langs de fleste af karakterområdegrænserne ligger<br />
terrænet imellem kote 25 og 40. Langs den sydlige<br />
grænse ligger terrænet imellem kote 5 og 15.<br />
I centrum af Fjeld Skov ved Randers Berg og<br />
Husbjerge, stiger terrænet til kote 55.<br />
Langs erosionsdalene og ned til det syd for liggende<br />
karakterområde, er der en del hældninger på mellem 6°<br />
og 12°.<br />
Der er mange vandløb, moser, vandhuller og små søer i<br />
karakterområdet. Vandhullerne og de små søer er<br />
overvejende koncentreret i den nordlige del af området,<br />
mens der findes en stor koncentration af moser i den<br />
nordøstligste 1/3 del af området.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Med undtagelse af nogle områder, i nærheden af<br />
karakterområdets nordlige afgrænsning, er hele<br />
karakterområdet dækket af plantage og skov.<br />
Nåletræsplantage er den dominerende arealanvendelse,<br />
men iblandt disse findes der flere partier med ældre og<br />
yngre løvskov og åbne ryddede arealer.<br />
I områderne uden for det beplantede areal, er der<br />
enkelte små plantninger omkring gårdene.<br />
Opdyrket areal med levende hegn, spredt bevoksning<br />
og gårde.<br />
44
Dyrkningsform<br />
Den smule landbrug, der drives i området, er<br />
overvejende ekstensivt med mellemstore og<br />
sammenhængende marker. Natur og landbrug er<br />
blandet sammen i den nordlige del af karakterområdet,<br />
hvor mindre landbrugsarealer ligger imellem skove og<br />
plantager. Desuden bruges flere af markerne til<br />
græsning.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Udover byen Pindstrup med parcelhusområder,<br />
landsbyen Marie Magdalene og nogle enkelte<br />
mellemstore gårde i delområdet ved Brunmose, findes<br />
der ikke anden bebyggelse i området. Pindstrup ligger i<br />
den sydvestlige del af karakterområdet og gårdene<br />
ligger i forbindelse med de åbne arealer.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Der forekommer mange gravhøje i den sydøstlige del<br />
af Fjeld Skov, hvoraf en del ligger i nærheden af<br />
vejene. I skovene ses endvidere længere diger, som<br />
omkranser og markerer de tidligere ejerlav. Maria<br />
Magdalene er en gammel kirkelandsby.<br />
Langs områdets sydlige grænse ligger resterne af den<br />
nedlagte jernbane mellem Randers og Grenå.<br />
Jernbanen var færdigbygget i år 1876 og nedlagt i<br />
1971.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Området er stort set uden tekniske anlæg bortset fra<br />
den større landevej, der skærer gennem områdets<br />
sydlige del. Ellers ses kun få mindre veje.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har sin kulturhistoriske<br />
oprindelse inden for de sidste 100 år, hvor der er anlagt<br />
nåletræsplantager imellem resterne af de oprindelige<br />
løvskove.<br />
Inden anlæggelsen af nåletræsplantagerne, bestod<br />
karakterområdet af ekstensivt dyrkede marker, lyng,<br />
eng og mose arealer med spredte løvskovspartier.<br />
Et delområde ved Brunmose har været opdyrket<br />
gennem længere tid og har en oprindelse på ca. 200 år.<br />
Naturgrundlaget i hele området er relativt ugunstigt for<br />
opdyrkning og dette afspejles i arealanvendelsen, både<br />
før og efter anlæggelsen af plantagerne. Selv de arealer<br />
der ikke er blevet tilplantet med nåletræer, bliver drevet<br />
ekstensivt, bl.a. i form af græsning.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
De karaktergivende landskabselementer er de blandede<br />
nål- og løvskove, vandløb, vandhuller, små søer, moser<br />
og de ryddede arealer inde i skovene. De blandede nål-<br />
og løvskove dækker det meste af karakterområdet, med<br />
undtagelse af nogle sammenhængende arealer i den<br />
nordlige og vestlige del, hvorpå der drives landbrug.<br />
Da karakterområdet overvejende består af skov er der i<br />
store dele af området ingen landskabsrum. De<br />
landskabsrum der er, afgrænses af markante skovbryn<br />
og består af sammenhængende landbrugsområder,<br />
moser, søer og ryddede arealer. Heraf er<br />
landbrugsarealerne dominerende.<br />
De sammenhængende landbrugsområders<br />
landskabsrum er af middelskala, mens<br />
landskabsrummene inde i skovene, i form af ryddede<br />
arealer, moser og søer er af lille skala. På de opdyrkede<br />
og græssede arealer, ses enkelte levende hegn og<br />
bevoksninger ved gårdene, hvilket gør dem<br />
transparente. Landskabskarakterområdet er enkelt<br />
opbygget, og de karaktergivende elementer, danner<br />
ikke noget tydeligt mønster.<br />
Udsigt over mose- og søområde i Fjeld Skov.<br />
Strukturen i både de opdyrkede og ikke-opdyrkede<br />
landskabsrum udgøres af flader.<br />
Der er ingen støj eller visuel uro i karakterområdet,<br />
hvilket bl.a. skyldes de store skovområder, få veje og<br />
få bebyggelser som minimerer trafikken.<br />
Det åbne, opdyrkede areal ved Brunmose udgør et<br />
kontrasterende delområde. Det skiller sig ud fra<br />
skovområderne og de andre åbne områder, både i kraft<br />
af den mere intensive opdyrkningsgrad, gårdtætheden<br />
samt i kraft af dets store, åbne landskabsrum.<br />
Delområdet afgrænses tydeligt af de omkringliggende<br />
skovbryn, den rumlige afgrænsning er åben, og<br />
området har en tydelig fladestruktur med punkter i<br />
kraft af markflader og gårde.<br />
I de store og varierede skov- og plantageområder med<br />
mange vandelementer er de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder overvejende knyttet til<br />
naturmiljøerne. Flere døde træer er efterladt i og nær<br />
søerne, hvilket sammen med skovenes store størrelse,<br />
giver gode muligheder for udviklingen af en alsidig<br />
flora og fauna og dermed grundlaget for gode<br />
naturoplevelser.<br />
45
Den gamle landsby Marie Magdalene i den sydlige del<br />
af karakterområdet udgør endvidere en visuel<br />
kulturoplevelsesmulighed. Landsbyen har en meget<br />
intakt struktur med flere uudflyttede gårde og<br />
indeholder flere flotte huse og en kirke fra år 1450.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterområdets kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til de store skovområder med flere moser,<br />
vandhuller, søer og vandløb.<br />
Intaktheden af landskabskarakteren er overvejende god,<br />
idet karakterområdet i mere end 100 år, har været<br />
dækket af sammenhængende plantage/skov, med flere<br />
moser og små søer. Intaktheden af det ældre opdyrkede<br />
delområde ved Brunmose vurderes ligeledes til god,<br />
idet området har omtrent samme omfang og<br />
arealanvendelse som for ca. 200 år siden.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivende elementer og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er god.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren og oplevelsesmulighederne virker<br />
uforstyrret, til trods for den nære beliggenhed af<br />
Pindstrup. Uforstyrretheden skyldes at skoven når<br />
næsten helt frem til Pindstrup, hvorfor byen kun ses fra<br />
et meget lille areal i byens umiddelbare nærhed.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner for opretholdelses af karakteren er en<br />
fortsat skovdrift, der fremmer den alsidighed, der på<br />
nuværende tidspunkt findes i skovområderne.<br />
Den oprindelige landskabskarakter kan endvidere<br />
styrkes gennem en fjernelse af drængrøfter og dræn i<br />
de opdyrkede områder, hvorved en mere ekstensiv<br />
dyrkningsform udbredes.<br />
Ekstensivt areal mellem det dyrkede areal og skoven.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Pindstrup er ikke udlagt som byzone. I RPF<br />
2005 er det forslået at ændre Pindstrups status til<br />
byzone.<br />
Naturområder: Mange små områder, primært<br />
vandhuller og søer.<br />
Landskabelige interesseområder: Hele<br />
karakterområdet er udpeget som landskabeligt<br />
interesseområde, med undtagelse af nogle få mindre<br />
arealer i den nordlige del.<br />
Kulturmiljø: Skovejendommen Fjeld i den sydlige del<br />
af karakterområdet. Ejendommen er bevaringsværdig<br />
pga. den specielle arkitektur og som et stykke vigtigt<br />
lokalhistorisk vidnesbyrd om skovdriften.<br />
Skovrejsning: I den nordlige del af karakterområdet er<br />
to mellemstore arealer udpeget som<br />
skovrejsningsområder.<br />
Områder, hvor skovrejsning er uønsket: Et stort<br />
område i den vestlige del af karakterområdet, omkring<br />
Brunmose, er udpeget som areal hvor skovrejsning er<br />
uønsket. Et vådområde sydøst for den<br />
bevaringsværdige skovejendom Fjeld, er også udpeget<br />
som areal hvor skovrejsning er uønsket.<br />
Geologiske interesseområde: Vest for Pindstrup er et<br />
300-700 m bredt bælte langs<br />
landskabskarakterområdegrænsen udpeget som<br />
geologisk interesserområde.<br />
Mulige naturområder: I den vestlige del er der et stort<br />
område og der er to mindre områder i henholdsvis den<br />
nordøstlige og sydøstlige del.<br />
SFL områder(særlig følsomme landbrugsområder): To<br />
store områder, henholdsvis i den vestlige del omkring<br />
Brunmose og den nordøstlige del ved Stadsborg Mose,<br />
er udpeget som SFL områder. Et lille område nær<br />
Bøjstrup er også udpeget som SFL område.<br />
MVJ aftaler (miljøvenlige jordbrugsforanstaltninger):<br />
Der er indgået MVJ-aftaler for tre arealer i<br />
karakterområdet. Disse arealer er små men relativt<br />
store i forhold til det dyrkede areal.<br />
Lavbund: En stor del af karakterområdets areal udgøres<br />
af små til mellemstore lavbundsområder.<br />
46
Vurdering af Fjeld Skov (75)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
I størstedelen af karakterområdet fremtræder de karaktergivende elementer i form af ældre plantage og<br />
varieret skov med mindre åbninger med vandløb, mose- og vandhuller tydeligt. Næsten hele karakterområdet<br />
er således dækket af en blanding af ældre nåleskov og løvskov med en varieret træartssammensætning, som<br />
især ses tydeligt i nærheden af vandelementerne i området. Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse fremtræder tydeligt i området, idet de sandede og magre jorder er tilplantede, mens de<br />
vandlidende dødishuller indeholder moser og småsøer. Ligeledes afspejles tidsdybden tydeligt, idet<br />
arealanvendelsen svarer til arealanvendelsen på tidspunktet for områdets oprindelse for ca. 100 år siden, hvor<br />
skovtilplantningen tog fart.<br />
Kontrasterende<br />
Brunmose<br />
I den centrale vestlige del af området ligger det opdyrkede areal Brunmose, som står i både rumlig og<br />
arealanvendelsesmæssig kontrast til områdets skovkarakter. Delområdet har karakter af flade, transparente<br />
landbrugsarealer med mellemstore gårde, og er afgrænset af markante skovbryn fra skovene i resten af<br />
karakterområdet. Mellem markerne og skovbrynene forekommer nogle steder en græsset overgangszone.<br />
Umiddelbart adskiller naturgrundlaget i delområdet sig ikke fra resten af karakterområdet, men området har<br />
været opdyrket siden midten af 1800-tallet.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Maria Magdalene<br />
I den sydøstlige del af karakterområdet ligger den gamle kirkelandsby Maria Magdalene, der ligger<br />
karakteristisk på randen af en mindre erosionsdal. Landsbyens kirke og de gamle velholdte landsbyhuse som<br />
ligger tæt på et gammelt græsset overdrevsareal udgør et samlet landsbymiljø med visuelle<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
Skovene<br />
Endvidere forekommer der visuelle oplevelsesmuligheder i skovene, idet den store træartsvariation og de<br />
mange moser, vandløb og småsøer giver mulighed for spændende og varierede naturoplevelser.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hele karakterområdet<br />
Landskabet forekommer intakt, idet der ikke er sket væsentlige ændringer med landskabselementerne og de<br />
visuelle oplevelsesmuligheder siden karakterens oprindelse. Skoven har samme udbredelse, og der<br />
forekommer stadig en relativt stor andel af mose- og engarealer.<br />
Delområdet Brunmose forekommer ligeledes intakt, idet det har været drevet som landbrugsareal med ca.<br />
samme udbredelse som for 100 år siden.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand vurderes at være god, idet der ses en stadig foryngelse af skoven med<br />
både nåletræsplantninger og løvtræsplantninger. Samtidig fremstår skovbrynene velplejede og kraftige med<br />
f.eks. løvskovskulisser omkring de ældre nåletræsplantninger.<br />
48
Delområdet Brunmose er ligeledes i god vedligeholdelsesmæssig tilstand, idet gårdbygningerne forekommer<br />
velholdte og skovbrynene velplejede og markante. Der ses endvidere end græsset ekstensiv overgangszone<br />
langs skovbrynene som understreger delområdets velplejede karakter.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Hele karakterområdet fremtræder uforstyrret af større tekniske anlæg og byudvikling. Byranden i den<br />
nordlige del af Pindstrup forstyrrer ikke området visuelt, idet den fortsætter direkte over i skovarealerne, og<br />
dermed skjules af disse.<br />
Samlet tilstandsvurdering<br />
Samlet vurderes tilstanden i hele karakterområdet at være god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Skovene vil pga. den varierede karakter have en forholdsvis lav kapacitet overfor eventuel homogenisering<br />
af skovarealer i form af f.eks. mere produktionsorienteret skovdrift. Dette vil kunne medføre en forringelse<br />
af variationen i både arter og naturgrundlag.<br />
49
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Fjeld Skov (75)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Skovene<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Den varierede skov med forskellige træarter og alder samt mange små, åbne mosearealer skal bevares og<br />
beskyttes.<br />
• De våde lavninger og småbække skal bevares, og der bør således ikke etableres yderligere<br />
dræning i skoven.<br />
• Variationen i træartssammensætningen skal bevares, og derfor bør større arealer med<br />
monokulturer undgås.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Brunmose<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De åbne opdyrkede arealer midt i skoven skal vedligeholdes.<br />
• De markante skovbryn, der internt afgrænser de opdyrkede arealer, skal bibeholdes så der ikke<br />
sker en funktionssammenblanding mellem skov og opdyrkede arealer.<br />
• Den graduerede arealanvendelse, hvor de centrale markfelter er intensivt opdyrkede og de<br />
yderste markfelter er græssede, skal opretholdes.<br />
• Der må ikke etableres lange levende hegn, som bryder det store interne landskabsrum.<br />
51
Landskabskarakterområde:<br />
Nimtofte Morænelandskab (76)<br />
11.10.05 NRC og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skema 76-1 Sivested Mark.<br />
Nøglekarakter<br />
Bølget morænelandskab med intensivt dyrkede marker<br />
omkranset af lange levende hegn, anden<br />
småbevoksning og gårde samt mange<br />
husmandsbebyggelser.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet ligger centralt på Djursland.<br />
Karakterområdet er mod vest afgrænset af store<br />
plantager, mod syd af Ryom Å Ådal og Kolindsund,<br />
mod øst og nord er afgrænsningen baseret på den<br />
kommende <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>s kommunegrænse.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabet er et meget sammensat overvejende<br />
bølget morænelandskab, med flere små<br />
vandhuller og vandløb i erosionsdale. Området er<br />
domineret af intensivt landbrug og en del spredt<br />
bevoksning i form af småplantninger omkring de<br />
mange bygninger i det åbne land, krat ved enkelte<br />
vandhuller og mange kraftige, levende hegn. Der<br />
er to større byer i området, Ryomgård og<br />
Nimtofte, samt en del gårde og mange<br />
husmandsbebyggelser, primært i form af<br />
jordrentebrug langs vejene. Endvidere er området<br />
karakteriseret ved en stor mængde gravhøje.<br />
Tidsdybden er 50 - 100 år og knytter sig til den<br />
stigende opdyrkningsgrad af tidligere ekstensive<br />
arealer som f.eks. hede- og mosearealer, samt til<br />
husmandskoloniseringen i starten af 1900-tallet.<br />
Der ses en relativt god sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse i kraft af<br />
græsning af de marginale jorder i erosionsdalene<br />
og opdyrkning af jorderne på morænefladen.<br />
Området er domineret af middelstore<br />
landskabsrum, der er transparent afgrænset af<br />
bevoksning og levende hegn, som giver glimtvise<br />
indblik i bagvedliggende landskaber. Samtidig<br />
danner disse elementer et tydeligt mønster af<br />
skarpt og regelmæssigt afgrænsede markfelter.<br />
Strukturen i landskabet er domineret af flader og<br />
linier i form af henholdsvis markfelter og levende<br />
hegn.<br />
Der forekommer visuelle oplevelsesmuligheder i<br />
form af græssede erosionsdale, områder med<br />
mange gravhøje og udsigter over Kolindsund og<br />
Ryomådal.<br />
Landskabskarakterens og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheders tilstand er overvejende<br />
god, da de forskellige karaktergivende elementer<br />
er velholdte og de visuelle oplevelsesmuligheder<br />
fremtræder tydeligt.<br />
Naturgrundlag – Aefb<br />
Området består af et yngre morænelandskab med flere<br />
dødislandskaber, to smeltevandsdale og flere<br />
erosionsdale. Smeltevandsdalene forbinder to af<br />
dødislandskaberne med Kolindsund og Ryom Å ådal.<br />
Jordbunden består i en mosaik af jordarter, hvis matrix<br />
domineres af morænesand og -grus.<br />
Inde i matrixen af morænesand og -grus findes større<br />
partier med smeltevandsand og –grus, og mindre<br />
partier med flyvesand, ferskvandsdannelser,<br />
smeltevandsler og moræneler. Ferskvandsaflejringerne<br />
findes i erosionsdalene og dødislandskaberne.<br />
I størstedelen af karakterområdet er terrænet bølget. I<br />
tilknytning til erosionsdalene forekommer mindre<br />
områder hvor terrænet, varierer fra skrænter til<br />
storbakket relief. Den sydlige del, ned mod<br />
Kolindsund, er skarpt markeret af en stejl øst- og vest<br />
gående grænse, med hældninger fra 6º og til over 12º.<br />
Grænsen mod Kolindsund er gennemskåret af den<br />
nord- og sydgående erosionsdal som Nimtofte Å løber<br />
i, der ligeledes har meget markante og skræntprægede<br />
dalsider.<br />
I den vestlige del er der en lang række mindre søer og<br />
moser, der er knyttet til de lavtliggende og flade arealer<br />
tæt på Løvenholm skovene.<br />
Denne mangfoldighed af geomorfologiske elementer<br />
gør karakterområdet meget komplekst både med<br />
hensyn til terræn- og jordbundsvariationer.<br />
53
Ekstensive arealer i erosionsdalene.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Mange mindre skove ligger spredt rundt i området,<br />
herunder Ryom Skov og Vedø Plantage. Skovene<br />
ligger spredt overvejende i den vestlige og nordlige del<br />
af karakterområdet, mens der også er en del skov langs<br />
Ryom Å og Nimtofte Å. Skovplantningerne i den<br />
vestlige del af området udgør en bred overgangszone<br />
mellem de intensivt opdyrkede arealer sydøst for<br />
Nimtofte og de store skovarealer i Løvenholm skovene.<br />
Rundt om bebyggelsen i det åbne land står<br />
småplantninger, mens der ses krat ved enkelte<br />
vandhuller. Levende hegn findes i hele området, og<br />
især mod øst er udgøres af lange og kraftige løvhegn,<br />
mens de mod vest udgøres af kortere og tættere<br />
liggende nålehegn. Ved Ny Ryomgård samt ved en<br />
mindre gård i den østlige del af området ses alléer<br />
langs indkørslerne.<br />
Omkring kirkegårde og landbebyggelsernes haver ses<br />
ofte stendiger, og i udkanten af Ryomgård<br />
Hovedgårdsejerlavs findes enkelte længere<br />
diger.<br />
Lange levende hegn ses flere steder på morænefladen.<br />
Dyrkningsform<br />
Dyrkningsformen er overvejende intensiv med mere<br />
ekstensive landbrugsarealer nær ådalene og i den<br />
vestlige del af området.<br />
Nåletræsplantningerne ligger i den vestlige del af<br />
området mellem markerne, hvilket bevirker, at<br />
landbrug og natur her er blandet sammen i landskabet.<br />
På skråningerne i erosionsdalene samt i<br />
dødislandskaberne i den vestlige del af området foregår<br />
der en del græsning, og mellem Tøstrup og Skiffard<br />
findes et større braklagt areal i et kuperet dødisområde<br />
med stejle hældninger.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Stationsbyen Ryomgård ligger i den sydvestlige del af<br />
karakterområdet. Den tidligere stationsby Nimtofte<br />
bærer præg af stationsbyudvikling i kraft af to etagers<br />
huse og fabrik, og i området ligger yderligere fem<br />
landsbyer.<br />
Uden for landsbyerne ses enkelte store gårde og flere<br />
mellemstore gårde, og der ligger mange regelmæssigt<br />
placerede husmandsudstykninger (jordrentebrug), som<br />
primært er lokaliseret langs vejene. De mange<br />
husmandsbegyggelser dominerer landbrugslandskabet<br />
og giver et indtryk af, at næsten al bebyggelse ligger<br />
langs vejene.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Nimtofte indeholder stationsbygning, flere toetagers<br />
bygninger og en enkelt fabrik, hvilket er typisk for<br />
stationsbyer. Langs vejene ligger jordrentebrugene<br />
meget tæt og er typiske for den måde man anlagde de<br />
senere husmandsudstykninger på.. Flere områder<br />
indeholder mange fortidsminder i form af gravhøje,<br />
hvilket specielt ses ovenfor skråningerne ned til<br />
Kolindsund, hvor der er en meget stor koncentration af<br />
gravhøje.<br />
I år 1911 blev der anlagt en jernbane fra Ryomgård til<br />
Gjerrild, og i år 1917 anlagdes der en jernbane mellem<br />
Grenå og Gjerrild. Gjerrrildbanen, der blev nedlagt i<br />
1956, gik fra Ryomgård og op langs østsiden af Vallum<br />
Sø og Koed Skov, gennem Nimtofte, forbi Ramten<br />
Mølle og derfra direkte til Ramten, der ligger uden for<br />
karakterområdet i nordøstlig retning. Dele af<br />
Gjerrildbanen er i dag natursti, og den gamle<br />
jernbanedæmning ses stadig flere steder. Dele af<br />
strækningen er desuden konverteret til mindre veje.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Mange småveje gennemskærer karakterområdet, mens<br />
der kun er to overordnede veje. Begge de overordnede<br />
veje ligger ved områdets rand og skærer kun området<br />
på korte strækninger, henholdsvis i nord ved<br />
Battrupholt og i syd ved Ryomgård og Skiffard.<br />
En højspændingsledning krydser karakterområdet<br />
sydøst for Nimtofte, nær Attrup og Sjørup. Nord for<br />
54
Skiffard ligger en råstofgrav. Nordvest for Nimtofte<br />
ligger den store turistattraktion Djurs Sommerland.<br />
Oprindelse<br />
Den kulturhistoriske oprindelse knytter sig til den<br />
stigende grad af opdyrkning og udstykningen af<br />
husmandssteder i starten af 1900-tallet og kan således<br />
sættes til 50 – 100 år. Store dele af mose- og<br />
hedearealerne blev inddraget til landbrugsdrift i takt<br />
med at en stor mængde husmandsbrug blev udstykket.<br />
I den vestlige del af området var opdyrkningen mindre<br />
omfattende og området var domineret af hede- og<br />
mosearealer.<br />
Disse elementer erkendes stadig som karaktergivende<br />
især i den østlige del af landskabet i form af mange<br />
regelmæssigt beliggende mellemstore landbrug,<br />
intensivt dyrkede markfelter og lange levende, som er<br />
en nødvendighed på de forholdsvis sandede jorder.<br />
I den vestlige del er oprindelsen dog sløret af en større<br />
grad af nåletræsplantninger og en tættere hegnsstryktur,<br />
som har overtaget de tidligere meget udbredte og mere<br />
åbne mose- og hedearealer.<br />
Kirken ved Tostrup set fra øst.<br />
Der forekommer en god sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse i kraft af, at der<br />
overvejende foregår græsning på marginaljordene i<br />
erosionsdalene og på de mere kuperede partier i de<br />
mindre områder med dødislandskab. De bølgede og<br />
grovsandede morænejorder opdyrkes fortrinsvis og<br />
nåletræsplantningerne, hedearealerne og mosearealerne<br />
forekommer dog hovedsageligt, hvor terrænet er mere<br />
kuperet og vandlidende, og jordbunden er heterogen og<br />
iblandet partier med smeltevandssand og<br />
ferskvandsaflejringer.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Landskabsrummene er overvejende middelstore og<br />
afgrænset af levende hegn, mindre skove og plantager.<br />
Det er muligt at se gennem bevoksningen, og derfor er<br />
den rumlige afgrænsning i landskabet transparent.<br />
Der forekommer dog en graduering fra mindre og mere<br />
lukkede rum mod vest til middelstore og transparente<br />
rum mod sydøst.<br />
Skovbrynene langs de større og mindre skovparceller<br />
fremtræder meget markante og afgrænsende for<br />
landskabsrummene.<br />
I størstedelen af området ses et mønster i form af<br />
rektangulære marker adskilt af levende hegn, og<br />
strukturen i landskabet er derfor domineret af flader og<br />
linier.<br />
Landskabet er overvejende stille og visuelt roligt. Dog<br />
forekommer lokalt støj og visuel uro omkring vejene,<br />
som i sommermånederne kan blive betydelig, idet<br />
vejene fører til større ferieområder og attraktioner.<br />
Den nordlige byrand ved Ryomgård er skæmmet af en<br />
stor firkantet fabriksbygning, der ligger frit ud til det<br />
åbne land, og her forekommer lokalt en væsentlig<br />
visuel påvirkning af landskabsoplevelsen.<br />
De græssede erosionsdale udgør visuelle<br />
oplevelsesmuligheder, idet de står terrænmæssigt og<br />
arealanvendelsesmæssigt i kontrast til det bølgede<br />
morænelandskab.<br />
De mange områder med høje koncentrationer af<br />
gravhøje udgør ligeledes visuelle oplevelsesmuligheder<br />
og gamle kulturmiljøer.<br />
Tostrup Kirke udgør både en visuel<br />
oplevelsesmulighed og et vigtigt orienteringspunkt,<br />
bl.a. i kraft af det tydelige kig ind på kirken fra øst.<br />
Langs den sydlige rand af karakterområdet er der<br />
visuelle oplevelsesmuligheder i form af udsigter over<br />
de flade arealer i Kolindsund og Ryom Ådal, der står i<br />
kontrast til det bølgede moræneplateau..<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens intakthed i forhold til den<br />
kulturhistoriske oprindelse er god i de opdyrkede<br />
sydøstlige dele af området, da landskabet her tydeligt<br />
afspejler de funktioner og landskabselementer, der har<br />
betinget oprindelsen.<br />
Intaktheden er derimod middel mod nordvest, idet der<br />
her er sket en relativt stor fjernelse af lysåbne<br />
naturtyper som f.eks. hede og mose til fordel for<br />
tilplantning med nåletræsplantager og hegn.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af<br />
nøglekarakteristika og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er generelt god. Bl.a. fremtræder<br />
de lange levende hegn tætte og velplejede og gårdene<br />
velholdte og i finktion. De græssede erosionsdale er<br />
ligeledes velplejede, og udsynet til de forskellige<br />
55
visuelle oplevelsesmuligheder er ikke umiddelbart truet<br />
af tilgroning eller lignende.<br />
Gravhøje i det åbne landbrugslandskab.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren er samlet set uforstyrret af<br />
tekniske elementer. Der er dog en enkelt<br />
højspændingsledning og enkelte siloer i området, som<br />
lokalt kan virke forstyrrende, men som er underordnet<br />
karakteren for det samlede område.<br />
Nøglefunktioner<br />
For at bevare landskabskarakteren er det nødvendigt<br />
med fortsat landbrugsproduktion, vedligeholdelse af<br />
levende hegn samt de resterende hede- og mosearealer<br />
samt græsning i erosionsdalene.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Landskabelige interesseområder: Flere arealer er<br />
udpeget som landskabelige interesseområder i<br />
karakterområdet. De to vestligste områder er et område<br />
omkring Ryom- og Koed Skov samt et område<br />
omkring Alvad Sø, Kveld Sø og en smal bræmme<br />
langs den vestlige grænse af karakterområdet mellem<br />
Maria Magdalene og Alvad Sø. Desuden er der<br />
områder omkring erosionsdalene ved Nimtofte. Der er<br />
ligeledes et område nord for Skiffard og øst for<br />
Tostrup. Der er også stort område nord for Sivested.<br />
Kulturmiljø: I den sydlige del af området fra Koustrup<br />
til Vedø plantage er der et stort areal, med en meget høj<br />
koncentration af gravhøje. Der er fire kirker i området,<br />
der alle har kirkeindsigtslinier. Kirkerne ligger i<br />
henholdsvis Tostrup, Nimtofte, Koed og Maria<br />
Magdalene. Specielt kirkerne i Tostrup og Koed ses<br />
tydeligt fra landskabet udenfor byen.<br />
Skovrejsning: Næsten hele den del af karakterområdet<br />
som ligger op af den nordøstlige rand, er udpeget som<br />
skovrejsningsområde.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: Der er en<br />
del arealer hvor skovrejsning er uønsket. Disse arealer<br />
er bl.a. omkring Ny Ryomgård, erosionsdalen omkring<br />
Vadø Plantage og arealerne omkring Alvad- og Kveld<br />
Sø.<br />
Naturområder: Der er mange naturarealer i<br />
karakterområdet.<br />
Mulige naturområder: Der er mange mulige<br />
naturområder.<br />
SFL områder(særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Store dele af karakterområdet er udpeget som SFLområder.<br />
MVJ aftaler (miljøvenlige jordbrugsforanstaltningsaftaler):<br />
Der er en del gældende og tidligere MVJaftaler<br />
i karakterområdet.<br />
Byzone: Et lille område i tilknytning til Ryomgård er<br />
udpeget som mulig byzone. Området ligger lige nord<br />
for byranden der er skæmmet af en fabrik. Der er også<br />
udlagt et muligt byzoneområde i den vestlige del af<br />
Ryomgård.<br />
Ved Nimtofte er der udlagt to mulige byzoneområder<br />
og et planlagt byzoneområde. Disse områder vil<br />
sandsynligvis blive brugt til parcelhuskvarterer.<br />
Øst for Ryomgård ligger Vallum Sø.<br />
56
Vurdering af Nimtofte Morænelandskab (76)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Sydøstlig del af karakterområdet<br />
I den sydøstlige del af karakterområdet øst og syd for Ryomgård og Nimtofte fremtræder landskabets<br />
karakter særlig tydeligt. Dette skyldes bl.a. at landbrugslandskabet fremtræder intensivt opdyrket og<br />
transparent pga. de lange kraftige levende hegn og den bølgede til småbakkede moræneflade. Disse<br />
elementer giver nogle meget tydelige rumdannelser med middelstore landskabsrum, der opleves som<br />
indhegnede markfelter, med tydelig flade- og liniestruktur. Ligeledes giver de mange husmandsbebyggelser,<br />
der igennem de sidste 50 år er vokset til mellemstore gårde, en god fornemmelse af områdets oprindelse. De<br />
lange levende hegn på denne del af dyrkningsfladen afspejler endvidere den relativt sandede jordbund.<br />
Delområdet vurderes derfor som særlig karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Nordvestlig del af karakterområdet<br />
I den nordvestlige del af karakterområdet er arealanvendelsen i dag kendetegnet ved mange små<br />
rektangulære nåletræsplantninger, en mere ekstensiv arealanvendelse, enkelte hede- og mosearealer og en<br />
endnu større hegnstæthed. Der finder således en igangværende konvertering af de tidligere dominerende<br />
åbne hede- og mosearealer til fragmenterede, rektangulære nåletræsarealer med mange levende hegn, der<br />
skaber små lukkede landskabsrum. Således afspejles oprindelsen mindre tydeligt. Sammenhængen mellem<br />
arealanvendelse og naturgrundlag er dog stadig god, idet dette mere ekstensivt opdyrkede delområde<br />
indeholder store partier med smeltevandssand og ferskvandsaflejringer. Derfor er delområdet vurderet som<br />
karakteristisk.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Rumforhold og erosionsdale<br />
Karakterområdet indeholder visuelle oplevelsesmuligheder i forbindelse med de særlige rumforhold og<br />
halvkultur- og naturarealerne, der er knyttet til hhv. græsningen af erosionsdalene og til de skovklædte<br />
dalsider med ældre løvskovspartier. Endvidere udgør mange højtliggende og synlige gravhøje, små punktvise<br />
oplevelser, som især er koncentreret i den sydlige del af karakterområdet.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Sydøstlig del af karakterområdet<br />
Intaktheden af delområdet syd og øst for Nimtofte og Ryomgård er god, idet der kun er sket enkelte<br />
ændringer i landskabet siden oprindelsen. Ændringerne består primært i nedlæggelse af nogle af markvejene<br />
i det oprindeligt tætte net af markveje, mens de oprindelige landsbyer, husmandsbebyggelser og levende<br />
hegn stadig tydeligt erkendes.<br />
Nordlig del af karakterområdet<br />
Intaktheden i delområdet nord og vest for Nimtofte vurderes dog middel, hvilket skyldes at den tidligere åbne<br />
mosaik af hede-, mose- og landbrugsarealer i dag er blevet tilplantet med fragmenterede, rektangulære<br />
nåletræsplantninger og korte tætliggende rækker med nåletræshegn. Således er både den oprindelige lysåbne<br />
arealanvendelse delvist ændret og de tidligere åbne rumlige forhold blevet mere lukket. Det erkendes bl.a i<br />
kraft af, at flere af de større hede- og mosearealer blevet konverteret til nål, mens de tilbageværende arealer<br />
forekommer fragmenterede.<br />
58
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand i karakterområdet er generelt god. Landbrugsbygninger og<br />
bebyggelsen i landsbyerne er velholdt og de kraftige levende hegn, gravhøjene og de græssede erosionsdale<br />
fremstår som velplejede.<br />
Hede- og mosearealer mod nordvest<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af hede- og mosearealerne i det nordøstlige delområde er dog middel,<br />
idet de er fragmenterede i forhold til oprindelsen og desuden rent visuelt ligger skjult mellem levende hegn<br />
og nåletræsplantninger, og dermed ikke præger landskabet i den grad de tidligere gjorde.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Hele karakterområdet fremtræder uforstyrret af større tekniske anlæg og byudvikling. De overordnede veje,<br />
der skærer området er ikke store og trafikerede nok til at virke forstyrrende.<br />
Samlet tilstandsvurdering<br />
Samlet er tilstanden i det sydøstlige delområde god, mens tilstanden i det nordvestlige delområde er middel<br />
pga. den igangværende omskabelse af delområdet.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Områdets kapacitet i forhold til den igangværende udvikling med stadig tilplantning af den nordvestlige del<br />
er lille. Det betyder, at området er ved at have nået tålegrænsen for graden af tilplantning og etablering af<br />
levende hegn. En fortsættelse af udvikling vil medføre at de resterende mose- og hedearealer mister deres<br />
betydning for karakteren eller forsvinder helt. Der vil i så fald være tale om en fuldstændig omskabelse af<br />
delområdet.<br />
Det sydøstlige delområde har ligeledes en lille kapacitet i forhold til yderligere etablering af levende hegn.<br />
En sådan udvikling vil gøre landskabsrummene mindre og mere lukkede, mens det bølgede til småbakkede<br />
terræn vil blive sløret.<br />
Områderne umiddelbart nord for Ryomgård har en lav kapacitet over for eventuel byvækst, idet en udvidelse<br />
af byen vil forstyrre landskabet visuelt.<br />
Karakterområdet har endvidere en lav kapacitet i forhold til at rumme eventuel skovrejsning i de store<br />
skovrejsningsområder, der er udlagt i den nordøstlige del (Regionplan 2005). Eventuel skovrejsning vil<br />
ødelægge de markerede landskabsrum mellem de lange levende hegn, og udviske områdets<br />
nøglekarakteristika.<br />
59
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Nimtofte Morænelandskab (76)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Sydlig del af karakterområdet og erosionsdalene<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder/visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Den intensivt opdyrkede moræneflade med store marker og lange levende hegn, der danner en stærk linie- og<br />
fladestruktur skal bevares.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• De lange og sammenhængende levende løvtræshegn skal bevares og vedligeholdes så<br />
deres rumskabende effekt opretholdes. Der bør dog ikke etableres flere hegn, idet flere<br />
hegn vil lukke landskabet.<br />
• Erosionsdalene skal fortsat plejes både på dalsiderne og i dalbunden ved hjælp af bl.a.<br />
græsning og derved friholdes for tilgroning.<br />
• Etablering af større sammenhængende klynger med ny bebyggelse bør undgås i og<br />
omkring de små og velbevarede landsbyer.<br />
• Gravhøjene skal friholdes for beplantning, så de fremtræder synligt i landskabet.<br />
• Den gamle jernbanestrækning, der forløber gennem Nimtofte ned mod Ryomgård, kan<br />
med fordel benyttes som sammenhængende natursti, som giver besøgende mulighed for at<br />
opleve landskabet på nært hold.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Nordvestlig del af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder/visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Den ekstensive karakter af landbrugsarealerne nord for Nimtofte skal vedligeholdes og udbredelsen af de<br />
små hede- og mosearealer skal styrkes.<br />
• Man skal undgå etablering af flere nåletræsparceller og større skovarealer, så det<br />
småbakkede terræn ikke skjules og området ikke konverteres fra overgangszone til<br />
skovområde.<br />
• De resterende hede- og mosearealer skal plejes, og deres areal og antal kan med fordel<br />
udvides. Således bliver den oprindelige arealanvendelse i området, som tidligere var<br />
domineret af hede- og mosearealer tilnærmet.<br />
• De rekreative arealer i tilknytning til Djurs Sommerland bør fortsat holdes ikke-synlige<br />
fra de omgivende landskaber.<br />
• Erosionsdalene omkring Nimtofte skal friholdes for ny bebyggelse i for af større<br />
sammenhængende bybebyggelse og industri.<br />
• Det særlige snoede vejforløb i Nimtofte skal opretholdes, så byen bevarer sit oprindelige<br />
præg.<br />
61
Landskabskarakterområde:<br />
Kolindsund Vest (79)<br />
07.09.2005. JT og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skema 79-1 ved Sivested Odde.<br />
Nøglekarakter<br />
Fladt inddæmmet areal, med intensivt dyrkede marker<br />
inddelt i firkanter af linier i landskabet i form af<br />
kanaler og små veje. Få men store gårde ligger spredt i<br />
området.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Kolindsund er et stort lavtliggende område, der ligger<br />
centralt på Djursland mellem Grenå og Kolind. Det her<br />
beskrevne karakterområde udgør den vestligste del af<br />
Kolindsund, der ligger indenfor <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>.<br />
Området er mod øst afgrænset fra den resterende del af<br />
sundet af kommunegrænsen. Mod nord og syd<br />
afgrænses området af morænepartier og mod vest af<br />
Kolind og morænepartier.<br />
Landskabskarakter<br />
Karakterområdet er et meget karakteristisk,<br />
aflangt, fladt og inddæmmet område omgivet af<br />
morænepartier, hvis sider nogle steder har<br />
skræntkarakter. Det inddæmmede areal består af<br />
intensivt dyrkede marker, kanaler og lange, lige<br />
grusveje. Bevoksningen er sparsom på den<br />
inddæmmede flade, mens der er en del<br />
bevoksning på dalsiderne.<br />
Landskabskarakterområdets kulturhistoriske<br />
oprindelse knytter sit til inddæmningen og<br />
dræningen af sundet, der var tilendebragt i 1880,<br />
samt til den efterfølgende opdyrkning.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse er de fleste steder dårlig, idet<br />
man behøver en omfattende jordbearbejdning i<br />
form af afvanding for at opretholde den intensive<br />
dyrkningsform.<br />
Fejl!<br />
Der er tale om et enkelt og åbent storskala<br />
landbrugslandskab, der er domineret af flader og<br />
linier i form af henholdsvis marker, veje og<br />
kanaler. Der er ingen støj og området er visuelt<br />
roligt.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder er knyttet til<br />
oplevelsen af området som helhed med dets let<br />
opfattelige struktur, bebyggelsesmønster og<br />
markante rumlige afgrænsning.<br />
Nordvest for Snogebakker er der et mere lukket<br />
delområde med en mindre skala, som står i<br />
kontrast til det øvrige karakterområde.<br />
Tilstanden af de karaktergivende elementer og de<br />
visuelle oplevelsesmuligheder er overvejende<br />
god.<br />
Naturgrundlag – Mca<br />
Karakterområdet består i et tørlagt marint forland, der<br />
har størst udstrækning i øst - vestlig retning. Området<br />
har en bredde op til ca. tre km. Karakterområdet er en<br />
del af Kolindsund, der under vandspejlsstigningen efter<br />
sidste istid var en del af forbindelsen mellem<br />
Djurslands østkyst og nordkyst gennem å-systemerne<br />
Kolindsund, Ryom Å, Alling Å, Grund Fjord og<br />
Randers fjord. Disse dalsystemer eksisterer stadig, dog<br />
med et vandskel mellem Ryom Å og Alling Å.<br />
Jordbunden i karakterområdet er helt domineret af<br />
marint sand og ler, med en smal bræmme af<br />
ferskvandsaflejringer på de lavest liggende partier.<br />
Siderne der grænser ned til selve fladen består af<br />
smeltevandsand- og grus og sandede<br />
moræneaflejringer. Terrænet befinder sig i kote -2 til -1<br />
og udgør en stor sammenhængende flade. Sundets<br />
sider, der danner overgang til de omkringliggende<br />
moræneplateauer, rejser sig nogle steder så meget (over<br />
6º), at de har skræntpræg, mens overgangen andre<br />
steder er mere jævn. Mod nord rejser plateauet sig op<br />
til kote 40 – 50, mens det mod syd rejser sig til kote 25<br />
– 40. Vandelementerne i karakterområdet er yderst<br />
regulerede og den stadige dræning foregår via en<br />
nordkanal, en sydkanal, en midterkanal og et net af<br />
grøfter, der løber vinkelret på kanalerne.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Bevoksningen er sparsom i Kolindsund. Beplantning<br />
forekommer overvejende i form af småplantninger på<br />
skrænterne omkring det afvandede sund. Der er stort<br />
set ingen levende hegn og diger i karakterområdet.<br />
Nord for Snogebakker forekommer allébeplantning i<br />
tilknytning til Vedø Hovedgård.<br />
Dyrkningsform<br />
Dyrkningsformen består af intensivt landbrug med<br />
store rektangulære markfelter. Der er kun få mindre<br />
enge og moser i karakterområdets yderkanter i<br />
tilknytning til de større kanaler. Langs skrænterne<br />
findes mindre overdrev.<br />
63
De flade drænede arealer udnyttes intensivt.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Landsbyen Sivested er en lille randlandsby, der ligger<br />
på grænsen mellem Kolindsund og det tilstødende<br />
morænelandskab. De gårde, der ligger i det åbne land,<br />
er ofte større sundgårde anlagt på tørlagte arealer for at<br />
udnytte den frugtbare jord i karakterområdet.<br />
Eksempler på sådanne gårde er Koustruplund,<br />
Benzonshøj og Sivestedodde.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Hovedgården Vedø ligger i den nordvestlige del af<br />
karakterområdet og blev anlagt i år 1464.<br />
Enkelte af gårdene er bevaringsværdige, bl.a.<br />
Sivestedodde og Egevang. Hele Kolindsund er et<br />
inddæmmet og afvandet sund, der er opstået som<br />
resultatet af et omfattende anlægsarbejde. Sundet<br />
holdes tørt af et antal pumpestationer, der leder vandet<br />
væk via en nordkanal, en midterkanal og en sydkanal.<br />
Eksempelvis er en pumpestation lidt syd for<br />
Benzonshøj. Den vestligste del af sundet er adskilt fra<br />
den vest for liggende Ryom Ådal af en dæmning.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
En jernbanestrækning krydser karakterområdet øst for<br />
Kolind og mellem Kolind og Sivested krydser en<br />
hovedvej. Derudover består infrastrukturen primært af<br />
mindre veje og markveje, der ligger i et retlinet<br />
mønster.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakterområdets oprindelse knytter sig til<br />
inddæmningen og dræningen af sundet.<br />
Karakterområdet er markant ændret siden slutningen af<br />
1800-tallet, hvor området bestod af et stort lavvandet<br />
sund, med bl.a. fiskeri og færgesejlads. I 1870’erne<br />
begyndte arbejdet med at dræne sundet for vand, men<br />
det var først endeligt drænet, tørlagt og klar til<br />
landbrug i år 1880. Oprindelsen kan således fastsættes<br />
til ca. år 1900, og tidsdybden er omkring 100 år.<br />
Oprindelsen afspejles stadig tydeligt i det nuværende<br />
landskab, idet mange af de funktioner og anlæg, der<br />
blev oprettet i oprindelsesperioden stadig ses og er i<br />
funktion. Herunder lange lige afvandingskanaler,<br />
pumpestationer samt store, åbne opdyrkede eller<br />
græssede markfelter.<br />
Dog er der i løbet af 1900tallet sket visse ændringer i<br />
forhold til oprindelsen, i form af rørlægning af mindre<br />
kanaler og sammenlægning af marker i større<br />
markfelter. Tæt ved nordkanalen er der enkelte steder<br />
sket mindre ændringer i forhold til oprindelsen i form<br />
af fragmenteret tilplantning.<br />
Der ses i det meste af karakterområdet en relativt dårlig<br />
sammenhæng mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse, idet det intensive landbrug kræver en<br />
omfattende og kontinuerlig afvanding af de dyrkede<br />
arealer. På de mindre eng- og mosearealer der ses<br />
enkelte steder samt på skrænterne, er sammenhængen<br />
bedre, idet anvendelsen her ligger tættere på en naturlig<br />
anvendelse.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karakter med intensiv landbrugsdrift<br />
understreges af de rette linier i landskabet, i form af<br />
jordveje, mindre kanaler og rektangulære markfelter.<br />
Landskabsrummene er pga. sparsom beplantning og<br />
fladt terræn af stor skala. Landskabet er enkelt<br />
opbygget med få landskabskaraktergivende elementer, i<br />
form af intensive marker samt lige veje og kanaler.<br />
De intensivt dyrkede marker omgivet af lige veje og<br />
kanaler, udgør et tydeligt og regelmæssigt gentaget<br />
mønster i hele karakterområdet. Landskabets struktur<br />
domineres af flader og linier, i form af henholdsvis<br />
rektangulære markfelter, samt lige veje og kanaler.<br />
Området er både stille og visuelt roligt. Der ses dog<br />
enkelte vindmøller på det tilgrænsende moræneparti<br />
mod syd.<br />
Den overordnede rumlige afgrænsning er betinget af<br />
moræneskråningerne langs karakterområdets grænser.<br />
Nordvest for Snogebakker ligger et mindre og<br />
kontrasterende delområde, hvor en moræneknold med<br />
omgivende bevoksning afskærer delområdet fra resten<br />
af karakterområdet. Mod nord og vest grænser<br />
delområdet op til morænepartierne i<br />
nabokarakterområdet. På grund af bakkerne og den<br />
megen beplantning er den rumlige afgrænsning<br />
transparent. Delområdet adskiller sig tillige struktur- og<br />
mønstermæssigt fra resten af karakterområdets<br />
regelmæssighed, idet vejene er bugtede med<br />
allébeplantning, og kanaler er næsten fraværende.<br />
Næsten hele karakterområdet udgør en visuel<br />
oplevelsesmulighed, fordi dets kulturhistoriske<br />
oprindelse er så særlig og meget let erkendes i<br />
landskabet. Den kulturhistoriske oprindelse erkendes<br />
let ved det flade landskab med kanaler, der står i<br />
kontrast til morænepartierne langs randen.<br />
64
En af de lige markveje i sundet.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til tørlægningen og den efterfølgende<br />
opdyrkning af Kolindsund, og tidsdybden af<br />
landskabskarakterne er godt 100 år.<br />
Landskabskarakterens intakthed er god, da oprindelsen<br />
fremstår klart i landskabet, i form af det aflange, flade<br />
og intensivt opdyrkede areal, der står i kontrast til de<br />
omkringliggende morænelandskaber. Desuden ses de<br />
mange større og mindre drænkanaler samt de store<br />
Sundgårde stadig karakteristisk i landskabet.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivne elementer er god, da både gårde, marker,<br />
kanaler og markveje er velholdte.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder er knyttet til selve<br />
landskabskarakteren, og derfor er tilstanden af de<br />
visuelle oplevelsesmuligheder ligeledes god.<br />
Uforstyrrethed<br />
Karakterområdet er uforstyrret af tekniske anlæg.<br />
Trafik på den krydsende hovedvej og jernbane<br />
forstyrrer ikke helhedsindtrykket. Byranden af Kolind,<br />
der udgør et tilgrænsende byområde, skæmmes i<br />
mindre grad af et utilpasset boligbyggeri.<br />
Nøglefunktioner<br />
For at opretholde den nuværende landskabskarakter er<br />
det nødvendigt at fortsætte med det nuværende<br />
dræningsarbejde, med vedligeholdelse af kanaler, dræn<br />
og pumper. Det er desuden vigtigt at friholde<br />
karakterområdet for beplantning samtidig med at man<br />
bør undgå etablering af elementer, der kan sløre<br />
områdets tydelige struktur og mønster.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Landskabelige interesseområder: Næsten hele området<br />
er udpeget som landskabeligt interesseområde.<br />
Kulturmiljø: En del områder er udpeget som<br />
kulturhistoriske interesseområder: gården Egevang,<br />
område ved Søholm (udenfor kommunegrænse), lille<br />
område ved Sivested Odde og Vedø hovedgård.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket:<br />
Skovrejsning er uønsket på størstedelen af de åbne<br />
arealer mellem de tilgrænsende morænelandskaber og<br />
yderkanalerne.<br />
Geologiske interesseområde: Næsten hele området er<br />
udpeget som geologisk interesseområde<br />
Naturområder: Der er en del små og spredte<br />
naturarealer i områdets yderkanter i form af eng- og<br />
mosearealer samt overdrev.<br />
Mulige naturområder: Der er mulige naturområder<br />
langs randen af store dele af karakterområdet.<br />
SFL områder (særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Der er udpeget SFL-områder flere steder langs<br />
skrænterne ned til Kolindsund.<br />
Lavbundsområder: Næsten hele karakterområdet er<br />
kategoriseret som lavbundsområde.<br />
Udviklingstendenser<br />
Den vigtigste udviklingstendens indenfor<br />
karakterområdet er, at jorden sætter sig i takt med at<br />
det organiske materiale der blev aflejret på bunden af<br />
sundet, langsom bliver optaget som næring eller<br />
afbrændt i forbindelse med ilt. Siden dræningsselskabet<br />
gik konkurs omkring år 1910, har jorden i området sat<br />
sig med omkring 2½m og selve jordoverfladen ligger<br />
derfor nu endnu dybere under havets overflade. At<br />
jorden sætter sig har betydet, at pumperne der pumper<br />
vand ud af indelukket, er blevet udskiftet til større<br />
modeller flere gange i takt med, at jorden har sat sig.<br />
Denne udvikling fortsætter fremover, hvilket har<br />
betydning for sundets fremtid.<br />
Jorderne inden for dæmningerne er meget værdifulde,<br />
hvilket må tilskrives, at vandstanden kan reguleres<br />
meget nøjagtigt med pumperne. På disse jorder dyrkes<br />
specialafgrøder, som giver et meget højt afkast, hvilket<br />
gør det rentabelt at holde pumperne kørende i langt<br />
over 30 år frem i tiden.<br />
Der er dog flere dispositioner der kan påvirke sundets<br />
fremtid på lidt kortere sigt. Det kunne fx være<br />
nedsættelse af den økonomiske støtte fra EU. Et andet<br />
scenarium kunne være, at lokale politikere ønsker<br />
sundet oversvømmet og arealerne langs søen udlagt til<br />
sommerhuse, helårsbeboelse eller rekreativt område for<br />
nyanlagt bebyggelse. Denne sammensætning med<br />
bebyggelse ved en stor sø, vil med stor sandsynlighed<br />
kunne tiltrække mennesker.<br />
65
Landskabskvalitetsvurdering: Kolindsund Vest (79)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Størstedelen af Karakterområdet<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder meget tydeligt i størstedelen af<br />
karakterområdet. Den karaktergivende arealanvendelse med store intensivt opdyrkede landbrugsflader med<br />
enkelte spredtliggende store gårde på tørlagte arealer omgivet af dalsider med beplantninger og<br />
randbebyggelse er udbredt i størstedelen af karakterområdet. De karakteristiske rumlige og visuelle forhold<br />
med et åbent storskala landskab domineret af flader og linier i form af marker veje og kanaler er udbredte i<br />
størstedelen af karakterområdet. Den overordnede rumlige afgrænsning i form af de tilgrænsende<br />
morænelandskaber erkendes tydeligt i det meste af karakterområdet. Landskabskarakterens kulturhistoriske<br />
oprindelse fremtræder tydeligt, idet at de inddæmmede landbrugsjorder fra omkring slutningen af 1800-tallet<br />
og de i tilknytning hertil anlagte afvandingskanaler og pumpestationer fortsat er i drift. Størstedelen af<br />
karakterområdet er dog kendetegnet ved en dårlig sammenhæng mellem naturgrundlaget og de<br />
kulturbetingede mønstre i arealanvendelsen, da opretholdelsen af den intensive landbrugsdrift forudsætter en<br />
omfattende og kontinuerlig afvanding af de dyrkede arealer. På baggrund af de øvrige beskrevne forhold<br />
vurderes området som særlig karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Nordvestlig del ved Snogebakker<br />
Landskabskarakteren i den nordvestlige del af karakterområdet adskiller sig fra den dominerende<br />
landskabskarakter. Den afvigende karakter er betinget af naturgrundlaget og arealanvendelsen, der består i<br />
henholdsvis et moræneparti og en større andel af bevoksning. De tilstedeværende landskabselementer<br />
bevirker at delområdet besidder nogle andre rumlige og visuelle forhold. Den rumlige afgrænsning er således<br />
mere lukket og områdets struktur- og mønstermæssige forhold adskiller sig fra resten af karakterområdets<br />
regelmæssighed, idet vejen er bugtede med allébeplantning og kanaler er næsten fraværende. På baggrund af<br />
ovenstående vurderes landskabskarakteren som kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Hele karakterområdet<br />
Størstedelen af karakterområdet indeholder visuelle oplevelsesmuligheder, der er betinget af en tydelig<br />
gengivelse af områdets særlige kulturhistoriske oprindelse i form af store opdyrkede flader adskilt af<br />
retlinede kanal- og vejforløb. Endvidere udgør karakterområdet som helhed en visuel kontrast til de<br />
omkringliggende hævede morænepartier. Det nordvestlige delområde ved Snogebakker udgør en kontrastrig<br />
oplevelsesmulighed internt i karakterområdet.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hele karakterområdet<br />
Karakterområdet har sin kulturhistoriske oprindelse i slutningen af 1800-tallet, hvor det tidligere lavvandede<br />
sund blev inddæmmet, tørlagt og omlagt til landbrugsarealer. De karaktergivende landskabselementer, der<br />
betinger områdets kulturhistoriske oprindelse genfindes fortsat i den nuværende arealanvendelse.<br />
Karakterområdet udgør fortsat et stort fladt opdyrket landbrugsområde, hvor bebyggelsen overvejende er<br />
sammensat af store spredtliggende gårde på de flade arealer og bebyggelse langs randen af området,<br />
eksempelvis landsbyen Sivested. Området har dog undergået mindre arealanvendelsesmæssige ændringer i<br />
perioden efter inddæmningen og frem til i dag (DTK 25). Således er mindre kanaler blevet rørlagt og<br />
markstørrelserne er blevet større som følge af sammenlægninger. Flere steder langs dalsiderne og enkelte<br />
67
steder langs nord- og sydkanalen er i perioden siden inddæmningen blevet tilplantet med mindre partier nåle-<br />
og løvtræer. Samlet vurderes disse ændringer dog at være af mindre betydning for områdets ligheder med<br />
den kulturhistoriske oprindelse, og intaktheden er således god.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de landskabselementer, der betinger landskabskarakteren er generelt<br />
god i hele karakterområdet. De opdyrkede arealer fremtræder velplejede og ligeledes de få græssede arealer.<br />
De store sundgårde er i fortsat drift og kanalerne friholdt for tilgroning. De visuelle oplevelsesmuligheder<br />
knytter sig til landskabskarakteren, og disse er følgelig i en god vedligeholdelsesmæssig tilstand.<br />
Graden af uforstyrrethed<br />
Som helhed fremtræder karakterområdet uforstyrret. Lokalt har den tilgrænsende by Kolind en forstyrrende<br />
effekt, idet byranden af byen skæmmes lidt at et utilpasset boligbyggeri. Infrastrukturanlæggene i form af<br />
jernbanen ved Kolind og hovedvejen ved Sivested forstyrrer ikke helhedsindtrykket.<br />
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af karakterområdet som god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Af igangværende udviklingstendenser vil karakterområdet have en tidsbegrænset kapacitet overfor den<br />
fortsatte sætning af jorden som følge af fjernelse af jordens organiske materiale enten gennem afbrænding<br />
med ilt eller som næringsoptag i afgrøder. På et givent tidspunkt vil jordens dyrkningskvalitet formentlig<br />
falde, og rentabiliteten af jorden vil mindskes som følge af stigende krav til pumpestørrelser og kanaldybder.<br />
I kraft af karakterområdets flade og åbne karakter vil landskabskarakteren endvidere have en lav kapacitet<br />
overfor en udvikling med flere større utilpassede bygninger i byranden af Kolind.<br />
68
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Kolindsund Vest (79)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delomårde 1: Det flade åbne sund<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det meget karakteristiske flade åbne sund med store intensivt opdyrkede landbrugsflader adskilt af lange lige<br />
kanaler og markveje, få spredtliggende store gårde på tørlagte arealer og randbebyggelser og beplantninger<br />
på omkringliggende dalsider skal bevares og beskyttes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes så vidt de naturgivne forudsætninger, herunder sætningen af<br />
dyrkningsjorden, ikke er hæmmende for driften.<br />
• For at opretholde landbrugsdriften skal det nuværende dræningsarbejde, herunder vedligeholdelse af<br />
kanaler, dræn og pumper, fortsættes.<br />
• De åbne landbrugsflader skal friholdes for beplantning, bebyggelse og tekniske elementer, der vil<br />
kunne sløre oplevelsen af det store åbne landskabsrum.<br />
• De store sundgårde anlagt på tørlagte arealer ude i og på kanten af sundet bør bevares.<br />
• Større byggerier i byranden af Kolind, der skiller sig ud fra den resterende bebyggelse i byranden,<br />
bør undgås.<br />
• Ved eventuelle beplantninger af dalsiderne skal man undgå beplantning nedenfor dalsiderne samt på<br />
morænefladerne ovenfor sundet, idet dette henholdsvis vil kunne sløre oplevelsen af den<br />
overordnede rumlige afgrænsning af sundet henholdsvis indsigtsforholdene til sundet fra de<br />
tilgrænsende moræneflader.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Området ved Snogebakker<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De bevoksede skråninger i den nordvestlige del af karakterområdet, der sammen med det mere kuperede<br />
terræn betinger den kontrasterende karakter, skal vedligeholdes.<br />
• Ældre løvtræspartier og yngre løv- og nåletræspartier på skråningerne bør plejes.<br />
• Lavtliggende åbne arealer mellem de beplantede skråninger skal friholdes for yderligere beplantninger,<br />
hvorved undgås at området lukkes helt.<br />
• Lavtliggende engarealer skal opretholdes ved græsning.<br />
• Vedø Hovedgårdsanlæg og allebeplantningen langs landevejen gennem området skal vedligeholdes.<br />
70
Landskabskarakterområde: Skodå<br />
Ådal (82)<br />
21.04.05 NRC og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skema 82-2 ved Balle Kær.<br />
Nøglekarakter<br />
Smeltevandsdal med landbrug af varierende intensitet<br />
og lavtliggende ekstensive arealer samt<br />
gårdbebyggelser og samlinger af husmandssteder.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Landskabskarakterområdet ligger centralt på Djursland<br />
og består af en smeltevandsdal, der mod nordvest<br />
munder ud i Kolindsund. Området er mod nord<br />
afgrænset af <strong>Syddjurs</strong> kommunegrænse, der i den<br />
nordvestlige del af området løber centralt igennem<br />
dalen langs Skod Å og i den sydøstlige del af dalen<br />
langs Hoed Å. Mod syd er området afgrænset af<br />
Pederstrup Morænelandskab og mod øst af landsbyen<br />
Balle.<br />
Landskabskarakter<br />
De karaktergivne landskabselementer er intensivt<br />
dyrkede marker på terrasser og dalskråninger,<br />
vekslende eng- og mosearealer på de lavbundede<br />
områder nær åerne Skodå og Hoed Å, enkelte<br />
levende hegn mellem markerne, samt spredte<br />
gårde og samlinger af husmandssteder i<br />
overgangen mellem dalbund og dalsider. Andelen<br />
af bevoksninger på dalskråningerne er mere<br />
udbredt i den nordvestlige del.<br />
Størstedelen af landskabet har sin kulturhistoriske<br />
oprindelse indenfor de sidste 200 år, idet de<br />
karaktergivende elementer er knyttet til de<br />
udflyttede gårde på de hævede terrasseflader og<br />
til husmandsstederne i ådalen.<br />
Tidsdybden af de lavtliggende arealer synes noget<br />
mindre, idet der siden 1930’erne har fundet en del<br />
opdyrkning af tidligere eng- og mosearealer sted.<br />
I samme periode er dalsiderne i den nordvestlige<br />
del af dalen blevet tilplantet med nåletræer.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse er generelt god, og på trods af<br />
opdyrkningen af de lavtliggende arealer, er det<br />
stadig disse der er drevet mest ekstensivt.<br />
Den rumlige afgrænsning i dalen varierer som<br />
følge af en ændring i bevoksningsmønstrene fra<br />
sydøst mod nordvest. I nordvestlig retning findes<br />
således gradvist mere rumskabende beplantning<br />
på dalskråningerne, der bevirker mere lukkede<br />
landskabsrum. Landskabet har overvejende flade-<br />
og punktstruktur betinget af markfelter med<br />
spredt beplantning og bebyggelse. Den spredte<br />
beplantning og bebyggelse mellem markfelterne<br />
inddeler landskabet i rum af middelskala. En<br />
overordnet rumlig afgrænsning af<br />
karakterområdet erkendes kun svagt, idet<br />
terrænovergangene til de omkringliggende<br />
morænelandskaber er mindre markante, bl.a. som<br />
følge af den megen beplantning i dalbunden og på<br />
dalsiderne. Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
forekommer lokalt ved Høgholm Hovedgård i<br />
form af ældre beplantninger og bebyggelser<br />
spredt i det mindre markante<br />
hovedgårdslandskab.<br />
Tilstanden i området er generelt god pga. den<br />
stadige opdyrkning, det intakte<br />
bebyggelsesmønster, der svarer til bebyggelsen<br />
omkring oprindelsen, og den gode<br />
vedligeholdelse af de ekstensive arealer og<br />
bebyggelsen.<br />
I områdets nordvestlige del er<br />
landskabskarakteren lokalt påvirket af en<br />
betonvarefabrik, råstofgrave og jernbane. I<br />
områdets sydøstlige del er karakteren lettere<br />
påvirket af vindmøller på de tilstødende<br />
moræneplateauer, der er synlige fra dalen, mens<br />
området omkring Høgholm lokalt er påvirket af<br />
den gennemgående hovedvej.<br />
Naturgrundlag – Ghaa<br />
Smeltevandsdalen blev dannet i sidste istid, hvor<br />
gletschertunger pressede sig ind i det nuværende<br />
Djursland fra Sydøst. Den har virket som<br />
nordvestgående afdræningskanal, der har ført sandet<br />
materiale bort fra gletscherranden ved den Østjyske<br />
Israndslinie.<br />
Jordbunden er sammensat af sandede ekstramarginale<br />
aflejringer, som i bunden af dalen omkring det<br />
nuværende vandløb er overlejret af<br />
ferskvandsaflejringer.<br />
Dalbunden er flad dog med en lille niveauforskel på et<br />
par meter, hvilket fremhæves af de lidt lavere liggende<br />
ekstensive arealer nær åen og de lidt højere liggende<br />
intensivt dyrkede arealer på terrasseflader i resten af<br />
dalen. Dalen falder jævnt fra Balle ned mod<br />
Kolindsund og bredden af dalen varierer mellem 0,5 og<br />
1 km.<br />
72
Ved Pederstrup brydes den flade dalbund af en<br />
moræneknold beliggende syd for Skodå. Det meste af<br />
dalstrækningen er afgrænset af ikke særligt markante<br />
dalsider. Dalsystemet afvander Skodå i nordvestlig<br />
retning og Hoed Å i sydøstlig retning, og vandskellet er<br />
beliggende ved Rosmus Kær. I hele dalsystemet ses<br />
indtil flere våd-, kær- og engområder.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
På de lavbundede områder nær åerne (Skodå og Hoed<br />
Å) ses vekslende eng- og mosearealer med krat og<br />
enkelte sumpskove. På de opdyrkede terrasseflader ses<br />
enkelte levende hegn, og på dalskråningerne og i<br />
dalbunden forekommer bevoksninger og mindre<br />
skovparceller. Andelen af krat og skovparceller er<br />
størst i den nordvestlige del af karakterområdet. De<br />
levende hegn på terrassefladerne har en overvejende<br />
fragmenterede sammensætning. Der findes primært<br />
nåletræsplantninger langs de nordvestlige<br />
dalskråninger (både udenfor og indenfor<br />
kommunegrænsen) og løvskove i dalbunden, hvor der<br />
er en koncentration af lidt større skovparceller omkring<br />
Høgholm Hovedgård.<br />
Dyrkningsform<br />
På terrassefladerne og på dalskråningerne dyrkes<br />
jorden intensivt på mellemstore til store markarealer. I<br />
dalbunden dyrkes jorden ekstensivt med vekslende<br />
eng- og mosearealer og græsning enkelte steder.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
I den sydøstlige del af dalen findes nogle få gårde og<br />
specielt ved Attrup- og Balle kær findes en del ældre<br />
husmandssteder. I dalens nordvestlige del er der kun<br />
meget lidt bebyggelse i form af enkelte husmandssteder<br />
nedenfor den sydlige dalskråning. For hele<br />
karakterområdet gælder det, at gårdene ligger<br />
overvejende ved eller på dalskråningerne, mens<br />
husmandsstederne overvejende ligger i overgangen<br />
mellem terrassepartier og lavbundsarealer i dalen. I<br />
midten af karakterområdet ligger Hovedgården<br />
Høgholm. I regionens sydøstlige del anes den<br />
tilgrænsende landsby Balle, delvist skjult af træer og<br />
dalens krumning.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Fra landsbyerne på de tilgrænsende moræneflader<br />
strækker landsbyejerlavene sig ned i ådalen, og der ses<br />
en del enkeltgårde på og ved dalskråningerne. Senere<br />
husmandsudstykninger ses på de hævede terrasseflader<br />
i overgange til dalbunden. I den centrale del af<br />
karakterområdet ligger Hovedgården Høgholm, som<br />
kan dateres tilbage til før 1300 tallet. Hovedbygningen<br />
ligger på en hævet vold, to alléer fører op til den og<br />
større markområder og løvskovsarealer. Det<br />
kulturhistoriske mønster omkring hovedgården<br />
adskiller sig dog ikke væsentligt fra naboarealerne, idet<br />
senere tilbygninger slører indblikket til<br />
hovedbygningen, og markerne og skovene falder i ét<br />
med de omkringliggende arealer. Umiddelbart nord for<br />
gårdanlægget lidt oppe på morænelandskabet ligger<br />
Bjørnholm, der er en afbyggergård fra Høgholm fra<br />
begyndelsen af 1800-tallet. En allé fører til gården.<br />
Tekniske anlæg<br />
Områdets infrastruktur forløber både på langs og på<br />
tværs af regionen. En hovedvej krydser dalen ved<br />
Høgholm Hovedgård, mens to landeveje løber langs<br />
dalbunden, i hver ende af dalen. En del af jernbanen<br />
mellem Århus og Grenå forløber i dalens nordvestlige<br />
del, dog umiddelbart udenfor kommunegrænsen.<br />
Nordøst for Pederstrup ligger en betonvarefabrik med<br />
egen råstofgrav. To højspændingsledninger krydser<br />
dalen nord for Pederstrup Mark og en<br />
højspændingsledning krydser ved Balle Kær.<br />
Lige uden for karakterområdet ved Pederstrup, ligger<br />
racerbanen Ring Djursland.<br />
Landbrugslandskab med punktelementer i form af<br />
bevoksning og bebyggelse ved Rosmus Kær.<br />
Oprindelse<br />
Den kulturhistoriske oprindelse kan i størstedelen af<br />
området, dvs. på de opdyrkede terrasseflader samt på<br />
de lave eng- og mosearealer dateres tilbage til<br />
udskiftningstiden omkring begyndelsen af 1800-tallet.<br />
Der ligger således enkelte udflyttede gårde på<br />
terrassefladerne, og ældre husmandssteder ses at være<br />
beliggende i overgangen mellem lavtliggende<br />
engarealer og terrasseflader. Oprindelsen er imidlertid<br />
sløret af, at der er foregået mindre<br />
arealanvendelsesmæssige ændringer efter 1930 i form<br />
af opdyrkning af eng- og mosearealer flere steder i<br />
dalbunden og tilplantning med mindre skovparceller på<br />
dalskråningerne i den nordvestlige del.<br />
73
Der ses overordnet en sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og kulturhistoriske mønstre, idet det<br />
hovedsageligt er de lavtliggende arealer, der er drives<br />
ekstensivt, mens områderne på dalsiderne og<br />
terrasserne drives intensivt. Dog er sammenhængen<br />
lokalt mindre god, hvor de tidligere marginaliserede<br />
jorder i dalbunden er blevet drænet og opdyrket.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Terrassefladerne domineres af middelstore markfelter<br />
adskilt af enkelte levende hegn, småveje og<br />
bebyggelse, hvilket giver området landskabsrum af<br />
middelskala. I dalbunden inddeler de ekstensive arealer<br />
i form af mose- og engarealer og mindre skovparceller<br />
ligeledes landskabet i landskabsrum af middelskala.<br />
Overensstemmelsen mellem skalaen for<br />
landskabsrummene og de karaktergivne elementer er<br />
god, idet de spredte beplantninger, ekstensive arealer<br />
og spredte gårde og husmandssamlinger også er af<br />
middelskala. Som følge af flere beplantninger på<br />
dalsiderne (både indenfor og udenfor<br />
kommunegrænsen) i nordvestlig retning sker der et<br />
skifte i områdets rumlige afgrænsning fra et mere<br />
transparent landskab i sydøst, til et mere lukket<br />
landskab i nordvest. Landskabet som helhed har<br />
overvejende flade- og punktstruktur betinget af<br />
markfelter med spredte beplantninger og bebyggelser.<br />
I den sydøstlige del af ådalen ved Balle danner skovene<br />
(udenfor kommunegrænsen) ovenfor den nordlige<br />
dalside, en randeffekt der forstærker grænsen mellem<br />
ådalen og morænelandskabet bag skovene. I den<br />
nordvestlige del af dalen bevirker tætte<br />
nåletræsplantninger på dalskråningerne (både indenfor<br />
og udenfor kommunegrænsen), at dalrummet<br />
fremtræder mindre tydeligt. Som helhed er den<br />
overordnede rumlige afgrænsning af dalen mindre<br />
tydelig, idet den terrænmæssige overgang mellem dal<br />
og tilgrænsende morænelandskaber ikke er markant.<br />
Overgangen fremtræder ligeledes mindre tydelig som<br />
følge af den forholdsvis megen beplantning i<br />
dalbunden. Der erkendes således ikke noget tydeligt<br />
ådalsrum.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder forekommer i<br />
tilknytning til Høgholm Hovedgårdsejerlav.<br />
Oplevelsesmulighederne er dog begrænset til ældre<br />
allébeplantninger, løvskovsparceller og tjenesteboliger<br />
spredt i landskabet, da selve gårdanlægget er delvist<br />
skjult af nye store tilbygninger, og ejerlavsgrænsen<br />
fremtræder ikke tydeligt i landskabet.<br />
Jernbanen (udenfor kommunegrænsen) og en relativ<br />
stærkt trafikeret hovedvej, der skærer tværs over<br />
området ved Høgholm, skaber på lokal skala en smule<br />
visuel uro og støj. I resten af karakterområdet<br />
forekommer der kun afdæmpet støj. Derudover kan der<br />
lokalt forekomme støj fra betonvarefabrikken og Ring<br />
Djursland. I området mellem Balle og Høgholm skaber<br />
vindmøller i tilstødende områder og biltrafik visuel<br />
uro.<br />
Indblikket til betonvarefabrikken, de to råstofgrave og<br />
jernbanen er dog skærmet af nåletræsbeplantning og<br />
tætte levende hegn, hvilket gør elementerne kun lokalt<br />
forstyrrende.<br />
Landskabets tilstand og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
De karaktergivende elementer er overvejende intakte.<br />
Der er tale om et ældre landbrugsområde, der fortsat<br />
dyrkes og hvor bebyggelsesmønsteret er intakt.<br />
Gårdene bliver overvejende drevet videre, og der ses<br />
enkelte udbygninger af gårdene og i nogen grad også af<br />
husmandsbebyggelserne. Flere af<br />
husmandsbebyggelserne er dog overgået til<br />
boligformål.<br />
Der er dog lokalt sket en delvis opdyrkning og<br />
tilgroning af nogle af lavbundsarealerne. Siden<br />
1950’erne er der f.eks. ved Høgholm opdyrket større<br />
engarealer, og i den nordlige del af regionen, er der<br />
sket en del tilplantninger og tilgroninger. Disse<br />
områder har derfor en dårligere intakthed.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer vurderes at være i<br />
overvejende god vedligeholdelsesmæssig tilstand. De<br />
ekstensive arealer nær åerne er velplejede med<br />
høstning eller græsning, og bebyggelsen er generelt<br />
godt vedligeholdt uden efterladte gårde. Den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand af de levende hegn i<br />
den sydøstlige del er dårlig, idet flere af hegnene<br />
fremtræder fragmenterede.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabet virker overordnet uforstyrret, hvilket<br />
skyldes at forstyrrende elementer absorberes og<br />
afskærmes af andre landskabselementer, og derved har<br />
de forstyrrende elementer kun en lokalt forstyrrende<br />
effekt. Det betyder at tekniske anlæg som<br />
betonvarefabrikken, højspændingsledningerne og<br />
jernbanen ikke ses på afstand.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner for opretholdelse af karakteren er<br />
fortsat landbrugsdrift på terrassefladerne og dalsiderne,<br />
samt fortsat pleje og græsning af de ekstensive arealer i<br />
dalbunden. Desuden er det vigtigt at undgå yderligere<br />
tilgroning af dalbunden, samtidig med at indstilling af<br />
dræning og dyrkning af de laveste arealer er vigtig for<br />
opretholdelse af karakteren.<br />
74
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Lavbundsområder: Næsten hele dalbunden er<br />
lavbundsområder.<br />
SFL-områder(særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Næsten hele dalbunden er udpeget som SFL-område.<br />
Mulig byvækstområder: Lille parcel nordvest for Balle<br />
er udlagt som muligt byvækstområde.<br />
MVJ-aftaler (miljøvenlig jordbrugsforanstaltningsaftaler):<br />
Der er indgået MVJ-aftaler for flere større<br />
marker omkring Høgholm og enkelte mindre<br />
markfelter andre steder i dalen.<br />
Landskabelige interesseområder: Skovene og<br />
markarealerne omkring Høgholm Hovedgård er<br />
sammen med hovedgårdsejerlavets arealer på det nord<br />
for liggende moræneplateau udpeget som særligt<br />
landskabeligt interesseområde. I den østlige del af<br />
dalen er et mindre område ved Balle Kær landskabeligt<br />
interessant.<br />
Naturområder: Der er mange mindre naturområder i<br />
dalbunden. Overvejende moser og enge.<br />
Mulige naturområder: Næsten hele dalbunden er<br />
udpeget som mulige naturområder.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: I hele<br />
dalbunden er skovtilplantning uønsket.<br />
75
Landskabskvalitetsvurdering: Skodå Ådal (82)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
karakteristisk<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer fremtræder forholdsvis tydeligt i det meste af ådalen Terassefladerne er i<br />
størstedelen af ådalen intensivt opdyrkede med spredt gårdbebyggelse, mens de lavtliggende arealer nær<br />
Skod Å og Hoed Å er mere ekstensivt drevet i form af græsning og høslæt. Der forekommer dog en del<br />
tilgroning i form af krat og piletræer på flere af de lavtliggende arealer. De rumlige strukturer i dalen varier<br />
fra at være mere transparente i den sydøstlige del til at blive mere lukket i den nordvestlige del betinget af en<br />
tiltagende beplantningsgrad på dalsiderne. Den forholdsvis høje beplantningsgrad bevirker at ådalsrummet<br />
erkendes mindre tydeligt. Ligeledes bevirker områderne med tilgroning i dalbunden, at ådalsrummet<br />
erkendes mindre tydeligt. De relativt brede terrasseflader bevirker endvidere at overgangene mellem dalen<br />
og de tilgrænsende moræneflader opleves mindre tydeligt, idet højdeforskellene er mere udlignede. Den<br />
kulturhistoriske oprindelse gengives tydeligt i det meste af dalen, idet fordelingen af arealanvendelsen<br />
mellem lavtliggende arealer og terrasseflader fortsat afspejler forholdene for ca. 200 år siden.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse er ligeledes god i hele dalen, idet de lavtliggende<br />
arealer har et mere ekstensivt præg end terrassefladerne. Ådalen vurderes samlet som karakteristisk (B).<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Omkring Høgholm Hovedgård<br />
Der forekommer visuelle oplevelsesmuligheder indenfor Høgholm Hovedgårdsejerlav.<br />
Oplevelsesmulighederne er dog af begrænset omfang, idet arealanvendelsen i hovedgårdsejerlavet ikke<br />
adskiller sig markant fra omgivelserne ligesom ejerlavsgrænsen ikke er tydeligt markeret.<br />
Hovedgårdselementerne med oplevelser tilknyttet udgøres af ældre allébeplantninger nær gårdanlægget,<br />
ældre løvskovsparceller samt enkelte ældre velbevarede tjenesteboliger, der ligger spredt i landskabet.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer er overvejende intakte. Store dele af karakterområdet udgøres af ældre<br />
landbrugsområder, der fortsat dyrkes, og bebyggelsesmønsteret er intakt. På de lavtliggende arealer i<br />
dalbunden nær åløbet forekommer dog flere steder en pletvis tilgroning af tidligere engarealer med samlinger<br />
af bl.a. krat og piletræer. Langs dalsiderne (både indenfor og udenfor kommunegrænsen af <strong>Syddjurs</strong><br />
<strong>Kommune</strong>) i den nordvestlige del af karakterområdet er der i perioden efter ca. 1930 (Lave målebordsblade)<br />
blevet tilplantet med mindre nåletræsplantager. I den sydøstlige del af karakterområdet ses husmandsstederne<br />
at være overgået til boligformål. I perioden fra ca. 1867 (Høje målebordsblade) og op gennem 1900-tallet<br />
foregår der en gradvis udretning af Skod Å og Hoed Å, hvorved åerne får det mere retliniede forløb, der<br />
kendetegner dem i dag. Samlet set vurderes det, at disse ændringer bevirker, at intaktheden af<br />
karakterområdet som helhed sættes til middel.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af landskabselementerne, der betinger landskabskarakteren, er generelt<br />
god i hele karakterområdet. De opdyrkede arealer på terrasserne fremtræder velplejede og i stabil<br />
landbrugsmæssig drift, og bebyggelsen i form af gårde og husmandssteder fremtræder generelt godt<br />
vedligeholdt. De lavtliggende engarealer opretholdes i form af græsning og høslæt. De noget mere<br />
78
fragmenterede levende hegn i den sydøstlige del af dalen vurderes ikke at påvirke tilstanden af området<br />
væsentligt.<br />
Graden af uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Som helhed fremtræder karakterområdet uforstyrret. Lokalt har betonvarefabrikken, jernbanen (udenfor<br />
kommunegrænsen) og højspændingsledningen i den nordlige del en forstyrrende effekt. Pga. områdets høje<br />
bevoksningsgrad, der i stor udstrækning virker afskærmende, bevirker disse tekniske elementer kun en lokal<br />
forstyrrelse, og karakterområdet opleves generelt som uforstyrret. Tilsvarende absorberende effekt af en<br />
lokal forstyrrelse gør sig gældende for omgivelserne til den tværgående hovedvej vest om Høgholm<br />
Hovedgård.<br />
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af Skodå Ådal som god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
De lavtliggende græssede arealer og arealer med høslæt har en lav kapacitet overfor en fortsat udvikling med<br />
tilgroning i form af krat og piletræer. En yderligere tilgroning af disse arealer vil sløre landskabskarakterens<br />
kulturhistoriske oprindelse. Det vil endvidere kunne afstedkomme at ådalsrummet lukkes mere.<br />
Karakterområdet vurderes at have kapacitet til etablering af det mulige byvækstområde (Regionplan 2005)<br />
nordvest for Balle, såfremt det bebyggede område tilpasses landskabskarakteren eksempelvis ved brug af<br />
afskærmende beplantning.<br />
79
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Skodå Ådal (82)<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Hele ådalen<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder, dog visuelle oplevelsesmuligheder indenfor Høgholm<br />
Hovedgårdsejerlav<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets ådalskarakter med intensivt opdyrkede terrasseflader og overvejende ekstensive arealer i<br />
dalbunden langs vandløbene skal vedligeholdes og kan nogle steder styrkes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes på terrassefladerne.<br />
• De åbne dalsider, der især er udbredte i den østlige del af dalen, skal friholdes for etablering af ny<br />
beplantning, hvorved oplevelsen af ådalsrummet opretholdes.<br />
• De beplantede dalsider i den vestlige del af dalen bør nogle steder ryddes for nåletræer, hvorved<br />
oplevelsen af ådalsrummet vil styrkes. De eksisterende beplantninger, der har afskærmende virkning<br />
i forhold til de tekniske elementer (betonvarefabrik, jernbane, højspændingsledning og hovedvej),<br />
skal dog vedligeholdes.<br />
• De lavtliggende arealer i dalbunden nær vandløbene bør nogle steder ryddes for opvækst af krat og<br />
piletræer og konverteres til græsningsarealer, hvorved ådalsrummet vil åbnes mere og oplevelsen af<br />
det styrkes. De eksisterende bevoksninger i den vestlige del af dalbunden, der har afskærmende<br />
virkning i forhold til de tekniske elementer (betonvarefabrik, jernbane, højspændingsledning og<br />
hovedvej), skal dog vedligeholdes.<br />
• Den spredte gårdbebyggelse på terrassefladerne og husmandsbebyggelsen i overgangen til de<br />
lavtliggende ekstensive arealer ved Rosmus Kær bør vedligeholdes og ny bebyggelse undgås.<br />
• Det oprindelige slyngede forløb af Hoed Å og Skod Å bør genetableres, hvorved områdets<br />
oprindelige ådalskarakter vil styrkes.<br />
• De visuelle oplevelsesmuligheder indenfor Høgholm Hovedgårdsejerlav i form af ældre<br />
allébeplantninger nær gårdanlægget, ældre løvskovsparceller samt enkelte ældre velbevarede<br />
tjenesteboliger, der ligger spredt i landskabet, skal vedligeholdes.<br />
• Markeringen af hovedgårdsejerlavsgrænsen bør styrkes med genetablering af det tidligere<br />
sammenhængende ejerlavsdige.<br />
• Såfremt det mulige byvækstområde nordvest for Balle realiseres, skal der etableres<br />
løvtræsbeplantning, der kan afskærme området mod ådalen.<br />
81
Landskabskarakterområde:<br />
Pederstrup Morænelandskab (83)<br />
22.09.05 VBM og NRC. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
Skemaer83-1 ved vejkryds øst for Attrup og 83-2 ved<br />
Skårupgård.<br />
Nøglekarakter<br />
Højtliggende transparent til åben bølget<br />
landbrugsflade med en tiltagende bebyggelses- og<br />
beplantningsgrad fra øst mod vest.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet er omgivet af lavtliggende områder.<br />
Området er mod nord afgrænset af Kolindsund, mod<br />
nordøst og øst af Skodådalen og mod syd og vest af<br />
Tirstrup Hedeslette.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
intensivt opdyrkede, bølgede morænelandskab med<br />
en gradvis ændring i bebyggelsesmønstret fra<br />
enkelte større gårde i de østlige og centrale dele til<br />
flere mindre gårde og husmandssteder i den vestlige<br />
del. Karaktergivende er endvidere<br />
tilplantningsgraden, der gradvist tiltager mod vest i<br />
form af flere levende hegn og spredte<br />
beplantninger.<br />
Landskabets nuværende karakter har sit udspring i<br />
perioden omkring landboreformerne, der udspillede<br />
sig i slutningen af 1700-tallet og starten af 1800tallet.<br />
Landskabet afspejler således fortsat træk fra<br />
reformperioden, idet flere af gårdene ses at ligge<br />
udflyttet fra deres oprindelige placeringer i<br />
landsbyerne. Den del af Høgholm<br />
Hovedgårdsejerlav, der strækker sig ind i området<br />
repræsenterer en ældre historisk periode end<br />
reformtiden som følge af ældre karaktergivende<br />
elementer.<br />
Der er en tydelig sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse, idet den vestlige<br />
mere sandede del af karakterområdet generelt har et<br />
mindre intensivt præg.<br />
Landskabet karakteriseres som værende af<br />
middelskala betinget af mark- og gårdstørrelser<br />
samt transparent afgrænset, idet de levende hegn og<br />
plantningerne omkring gårdene tillader glimtvise<br />
indblik i det bagvedliggende landskab.<br />
I de centrale dele af karakterområdet tenderer det<br />
mod et mere åbent storskalalandskab betinget af<br />
store marker og gårde. Landskabet bliver gradvist<br />
mere sammensat i vestlig retning som følge af en<br />
højere grad af tilplantning, hvilket omkring Mårup<br />
Mark giver det en mere lukket karakter.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder forekommer langs<br />
karakterområdets nordøstlige afgrænsning, hvor<br />
områdets visuelle kontrast til den lavtliggende<br />
Skodådal opleves i form af udsigtsmuligheder. De<br />
ældre løvskove i den sydlige del samt området med<br />
mange gravhøje i den vestlige del udgør endvidere<br />
miljøer med oplevelsesmuligheder.<br />
Intaktheden og den vedligeholdelsesmæssige<br />
tilstand af landskabskarakteren er generelt god, da<br />
området synes at være i en stabil landbrugsdrift.<br />
Karakterområdet fremtræder som helhed upåvirket<br />
af tekniske anlæg, men højspændingsledninger i<br />
områdets yderkanter og vindmøller udenfor området<br />
har dog en perifer virkning.<br />
Naturgrundlag – Affb<br />
Morænelandskabet er af samme oprindelse som det<br />
store moræneplateau nord for Kolindsund, dvs. aflejret<br />
som bundmoræne af et gletscherfremstød fra nordøst<br />
tidligere i Weischel-istiden. Området har været så<br />
højtliggende, at det ikke er blevet overlejret af de<br />
omkringliggende ekstramarginale<br />
smeltevandsaflejringer, der stammer fra det<br />
Ungbaltiske Isfremstød senere i Weischel-istiden.<br />
Jordbunden er meget sammensat. Dens primære<br />
bestanddele er dog moræneler, hvoraf forekomsten er<br />
størst i den sydlige del. I den nordlige del findes et<br />
større område med moræne sand- og grus overlejret af<br />
smeltevandssand- og grus.<br />
Den sydlige og østlige del af moræneplateauet ligger<br />
ca. i kote 40 og falder derfra svagt mod nordvest til ca.<br />
kote 25-35. Terrænet er i det meste af området bølget,<br />
men har dog karakter af flade syd for Nøruplund og<br />
plateau nord for Rosmus. Moræneplateauets grænser<br />
karakteriseres af jævnt til stejlt faldende skråninger ned<br />
mod de tilstødende områder, med undtagelse af et<br />
mindre område syd for Nøruplund, hvor faldet er<br />
næsten helt udjævnet ned mod Tirstrup Hedeslette.<br />
Korte erosionsdale er enkelte steder nedskåret i<br />
plateauets yderområder.<br />
Områdets kompleksitet er stor i kraft af de store<br />
variationer i jordbundssammensætningen. Generelt ses<br />
det dog, at den sydøstlige del fortrinsvis er leret, mens<br />
den nordvestlige del er mere sandet.<br />
83
Den mindre Kukkebæk løber gennem Pederstrup og<br />
har sit tilløb til Skodå ved Pederstrup mark. Ellers er<br />
vandelementer af betydning stort set fraværende.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
I den sydlige del forekommer fire mindre løvtræsskove<br />
(iblandet nåletræer) Hestehave, Nørreskov, Sønderskov<br />
og Horstved Skov. I den nordvestlige del ses flere<br />
steder partier med nåletræer, nord og syd for Mårup<br />
Mark, omkring Nødager og i overgangen til<br />
Skodådalen. I den sydøstlige del forekommer enkelte<br />
småplantninger med løv i tilknytning til skrånende<br />
terræn. Småplantninger forekommer i øvrigt i<br />
tilknytning til bebyggelse spredt i landskabet. Der<br />
forekommer en del levende hegn, der især ses udbredt i<br />
den vestlige del. Endvidere ses allébeplantning ved<br />
enkelte gårde.<br />
Opdyrkning mellem levende hegn i Nødager Mark<br />
Dyrkningsform<br />
Arealanvendelsen i karakterområdet er domineret af<br />
intensiv landbrugsdrift. I den nordvestlige del af<br />
området ved Mårup Mark ses dog en lidt mindre<br />
intensiv dyrkningsform, idet der forekommer enkelte<br />
græssede arealer og mindre markstørrelser som følge af<br />
flere levende hegn og småplantninger.<br />
Der er meget få halvkulturarealer. Nær Mårup Å<br />
forekommer i den nordvestlige del af karakterområdet<br />
enkelte græssede overdrevsarealer tæt ved åen. Der<br />
forekommer ganske få spredte vandhuller.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder en del bebyggelse.<br />
Bebyggelsesmønstret er især præget af bebyggelse i det<br />
åbne land i form af flere samlinger af husmandssteder<br />
og spredte gårde. Husmandssteder og mindre gårde<br />
forekommer for det meste i den vestlige del af området,<br />
mens de større gårde, hvoraf flere har siloanlæg, er<br />
koncentreret til de centrale og østlige dele af området.<br />
Centralt i området ligger de tre store gårde, Nøruplund,<br />
Drammelstrupgård og Råmosegård. Nøruplunds<br />
oprindelige hovedgårdsjorder er frastykket gården.<br />
Karakterområdet indeholder landsbyerne Pederstrup og<br />
Nødager og de meget små landsbyer Drammelstrup,<br />
Attrup og Ørup samt gårdsamlingen Horstved. Nødager<br />
er den eneste kirkelandsby i området.<br />
Drammelstrupgård med allébeplantning<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Landsbyerne bærer præg af udflytning af gårdene og de<br />
fleste af gårdene ligger i det åbne land. Omkring<br />
Pederstrup erkendes et stjerneudskiftningsmønster i<br />
strukturen af hegn og veje. Nødager og Pederstrup<br />
ligger begge i tilknytning til erosionsdale, der<br />
oprindelig har været henlagt med engarealer. Nødager<br />
har endvidere karakter af vejforgreningsby. Byen er<br />
desuden blevet udvidet med nyere parcelhusbebyggelse<br />
langs den østlige tilkørselsvej til byen. Drammelstrup<br />
er en kompakt vejklyngebebyggelse.<br />
De fleste af husmandsstederne er formentlig oprettet<br />
som jordrentebrug efter lovene vedtaget i 1919. Flere<br />
af husmandsstederne er således lokaliseret efter større<br />
veje i sognene, og de har nogenlunde ensartede<br />
størrelse og regelmæssighed. Eksempelvis kan nævnes<br />
Langelinie, Nødager Mark og vejstrækningen mellem<br />
Mårup Mark og Horstved. Nøruplund husmandskoloni<br />
(oprettet 1921) er et eksempel på en<br />
statshusmandsudstykning oprettet ved udstykning fra<br />
Nøruplunds hovedgårdsjorder. Præstegårdsmark er<br />
formentlig oprettet ved udstykning af præstegårdsjord.<br />
I området omkring Nødager mark, Mårup Mark og<br />
Horstved er en af landets største koncentrationer af<br />
gravhøje, heraf mange fritliggende.<br />
Diger forekommer flere steder i området, bl.a. i<br />
tilknytning til skovområderne i den sydlige del. Diger<br />
omkring Hestehave markerer<br />
hovedgårdsejerlavsgrænsen for Høgholm hovedgård,<br />
der ligger i den nordlige ådal. Flere af digerne i det<br />
åbne land er dog begrænsede synlige som følge af<br />
beplantning med buske og mindre træer.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
84
Foruden en overordnet vej mellem Grenå og Århus, der<br />
gennemskærer området nord for Tirstrup, består<br />
vejnettet i forholdsvis få og små veje. Området<br />
gennemskæres af 60Kv højspændingsledninger nord<br />
for Nødager (2 parallelle) samt i den sydøstlige del.<br />
Nordvest for Langelinie er en telemast. I den<br />
nordøstlige del tæt ved Pederstrup ligger motorbanen<br />
Ring Djursland og lidt nord herfor forlystelsesparken,<br />
Skandinavisk Dyrepark. Der er en campingplads vest<br />
for Nødager. De rekreative anlæg er dog meget lidt<br />
markante i landskabet.<br />
Højspændingsledninger nordvest for Nødager<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakterområdet afspejler træk af en<br />
landbrugsmæssig udnyttelse, der strækker sig omkring<br />
200 år tilbage. I store dele af karakterområdet ses<br />
gårdene at ligge udflyttet i landskabet. I den vestlige<br />
del af karakterområdet har der dog fundet en udvikling<br />
sted igennem de seneste ca.200 år, med opdyrkning af<br />
hedearealer, nyetablering af flere husmandssteder,<br />
partier med nåletræer og levende hegn. Hestehave, der<br />
er en del af Høgholms hovedgårdsejerlav,<br />
repræsenterer et lille udsnit af en tidsdybde større end<br />
200 år.<br />
Naturgrundlagets indflydelse på de kulturbetingede<br />
mønstre afspejles tydeligt, idet den vestlige mere<br />
sandede del af karakterområdet generelt har et mindre<br />
intensivt præg med flere tilplantninger i form af<br />
levende hegn og spredte nåletræs partier.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Naturgrundlagets sammensætning med et bølget<br />
morænelandskab, der er delt i en overvejende lerede<br />
del i øst og mere sandede del i vest indvirker på de<br />
karaktergivende landskabselementer og de rumlige<br />
forhold. Der kan således i bebyggelsesmønsteret<br />
erkendes en variation mellem overvejende større og få<br />
gårde i de centrale og østlige dele til flere og generelt<br />
mindre gårde og husmandssteder i de vestlige dele.<br />
Endvidere fordeler bevoksningsmønsteret sig med en<br />
højere grad af tilplantning i vest med levende hegn og<br />
partier med nåletræer, mens ældre løvskove ses udbredt<br />
i de sydlige dele. Den intensive opdyrkning og<br />
småplantningerne i tilknytning til bebyggelsen i det<br />
åbne land ses imidlertid udbredt i hele området, dog<br />
med generelt større marker i de centrale dele.<br />
Variationen i landskabselementernes fordeling<br />
udtrykkes i landskabets skala og rumlige afgrænsning,<br />
der karakteriseres som middelskala og transparent<br />
afgrænset tenderende mod storskala og åbnet i de<br />
centrale dele af karakterområdet. I området omkring<br />
Mårup Mark bevirker den højere grad af tilplantning og<br />
den mindre markstørrelse en mindre skala og større<br />
lukkethed. Landskabets kompleksitet varierer fra at<br />
have en enkel sammensætning i den østlige del til at<br />
blive mere sammensat i den vestlige del. Strukturen er<br />
overvejende opbygget af flader bestående i opdyrkede<br />
marker, der i den vestlige del kombineres med linier i<br />
form af levende hegn.<br />
Landskabsoplevelsen er som helhed uforstyrret.<br />
Højspændingsledningerne og nyere boligområder ved<br />
Tirstrup og Kolind (tilgrænsende byområder) har kun<br />
lokal betydning.<br />
Karakterområdet virker visuelt roligt og stille. Der er<br />
dog synlige vindmøller udenfor området (Trustrup<br />
Morænelandskab) samt trafik på Grenåvej, der påvirker<br />
mindre dele af karakterområdet. Ring Djursland,<br />
Skandinavisk Dyrepark og campingpladsen har kun<br />
sæsonbestemt lokal betydning.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder optræder i kraft af<br />
morænelandskabets overordnede afgrænsning, der er<br />
givet af de omkringliggende lavtliggende områder. Den<br />
visuelle kontrast dette giver opleves bedst i<br />
karakterområdets østlige plateaulignende del, hvor der<br />
er næsten ubrudte udsigtsmuligheder over de nord for<br />
liggende landskaber. Naturarealer i form af de ældre<br />
løvskove i den sydlige del af området samt enkelte<br />
græssede overdrevsarealer på skråninger ned til Mårup<br />
Å giver muligheder for at opleve vilde planter og dyr.<br />
Kulturmiljøer repræsenteres af de mange gravhøje i<br />
den vestlige del af karakterområdet samt af Nøruplunds<br />
hovedgårdsbygninger.<br />
85
Stendysse mellem Mårup Mark og Skeldrup<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
De karaktergivende elementer er overvejende intakte,<br />
idet der er tale om et ældre landbrugsområde der fortsat<br />
dyrkes. Der har igennem de sidste ca.200 år dog fundet<br />
ændringer sted i arealanvendelsen. Disse ændringer er<br />
primært sket i den vestlige del af karakterområdet i<br />
form af fjernelse af hede- og overdrevsarealer samt<br />
tilplantninger med nåletræer på skråninger og spredt i<br />
landskabet og etablering af flere levende hegn. I<br />
Perioden ændrer bebyggelsesmønstret sig, idet flere<br />
husmandssteder oprettes efter lovene om jordrentebrug<br />
i 1919. Der anlægges en stribe parcelhuse sydøst for<br />
Nødager.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer vurderes til overvejende<br />
at være i en god tilstand. Husmandsstederne er<br />
overgået til boligformål, men landbrugsdriften<br />
opretholdes og gårdene synes generelt at være<br />
velholdte. Nogle af gårdene er med siloer og nyere<br />
tilbygninger. Enkelte landsbyhuse synes dog lidt<br />
misligholdte, men istandsættelse er i gang. De visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er overvejende i god tilstand om<br />
end enkelte gravhøje er tilgroede.<br />
Uforstyrrethed<br />
På trods af de relativt mange tekniske elementer i<br />
området, er elementerne af en størrelse, så deres<br />
påvirkning er underordnet det generelle indtryk af<br />
uforstyrrethed. Området forekommer derfor uforstyrret.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af den<br />
oprindelige landskabskarakter er fortsat drift af<br />
landbrugsarealerne, herunder plejning af de ældre<br />
løvskove. I den vestlige del af karakterområdet vil<br />
fjernelse af nåletræsbeplantninger og nogle af de<br />
levende hegn samt udvidelse af de ekstensivt drevne<br />
arealer bidrage til at styrke den oprindelige<br />
landskabskarakter. Fjernelse af tilgroning på gravhøje<br />
vil ligeledes bidrage til at styrke tilstanden af de<br />
visuelle oplevelsesmuligheder.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Mulige byvækstområder i de vestlige og<br />
østlige udkanter af Tirstrup (dette er dog udenfor<br />
karakterområdets nuværende afgrænsning)<br />
Fremtidig overordnet vej: Mellem Teglgård og<br />
Tirstrup Møllegård nord om Tirstrup.<br />
Råstofgravning: Områdets sydøstligste del overlapper<br />
ganske lidt med Glatved administrationsområde.<br />
Skovrejsning: Stort sammenhængende<br />
skovrejsningsområde mellem Langelinie og Kolind i<br />
den nordvestlige del samt mindre område øst for<br />
Nødager i tilknytning til eksisterende nåletræspartier.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: Mellem<br />
Langelinie og Mårup Mark er et område, der er delvist<br />
sammenfaldende med kulturmiljøudpegningen for<br />
gravhøje, hvor skovtilplantning er uønsket. Endvidere<br />
er der mindre områder i erosionsdale samt på<br />
skrånende terræn i områdets østligste del, hvor<br />
skovtilplantning er uønsket.<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Hestehave,<br />
Nørreskov og Sønderskov, yderste del af erosionsdal<br />
ved Nødager samt arealer ned til Mårup Bæk i<br />
karakterområdets nordvestlige udkant.<br />
Kulturmiljø: Gravhøje syd for Nødager (en af landets<br />
største koncentrationer), Nøruplund<br />
husmandsudstykning, Råmosegård, der er tidligere<br />
fattiggård og sindssygehospital.<br />
Kirkeindsigtsområde: Naboarealer til kirkerne i<br />
Nødager og Tirstrup.<br />
Naturområder: Meget få spredte naturarealer omkring<br />
Mårup Mark og syd for Attrup.<br />
Mulige naturområder: Mulige naturområder i<br />
tilknytning til erosionsdale ved Nødager og Pederstrup,<br />
på arealer ned til Mårup Bæk samt i et område, der er<br />
sammenfaldende med området hvor skovtilplantning er<br />
uønsket, i områdets østligste del.<br />
MVJ- aftaler: Gældende MVJ-aftale (aftaler om<br />
miljøvenlige jordbrugsforanstaltninger) på areal nord<br />
for Horstved, der er sammenhængende med et større<br />
areal med tidligere aftaler omkring Skeldrup.<br />
SFL område (særlig følsomt landbrugsområde): I<br />
tilknytning til vandløb samt tre grundvandsbetingede<br />
større sammenhængende områder ved Skeldrup,<br />
Drammelstrupgård og øst for Ørby.<br />
86
Vurdering af Pederstrup Morænelandskab (83)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Sydøstlig del af karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer fremtræder tydeligt og understreger områdets karakter som intensivt<br />
landbrugslandskab med middelstore landskabsrum i form af marker afgrænset af levende hegn, mellemstore<br />
gårde i det åbne land og udskiftede landsbyer. Omkring Landsbyen Attrup ligger eksempelvis en del<br />
blokudskiftede gårde, mens der omkring landsbyen Drammelstrup ses en relativt tydelig men lille<br />
stjerneudskiftning. I den sydøstligste del af karakterområdet fremtræder afspejles oprindelsen af landskabet<br />
fra omkring udskiftningstiden således særlig tydeligt. Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse er god, idet denne relativt lerede del af karakterområdet er intensivt opdyrket. Delområdet<br />
vurderes som værende særlig karakteristisk.<br />
karakteristisk<br />
Central del af karakterområdet<br />
I den centrale del af karakterområdet fremtræder de karaktergivende elementer mindre tydeligt, idet det<br />
transparente til åbne landbrugslandskab er sløret af flere nyere levende hegn og nåletræsplantninger etableret<br />
i midten af 1900-tallet. Således er landskabsrummene her mindre og arealanvendelsen mere varieret end i<br />
resten af karakterområdet. De tidligere tydelige stjerneudskiftningsmønstre omkring Pederstrup og Nødager<br />
er desuden sløret af plantninger og levende hegn, der i mange tilfælde går på tværs af de oprindelige<br />
markskel. Endvidere forekommer en del nyere husmandsbebyggelser ved Mårup Mark og Skeldrup, som<br />
formentlig er fra starten af 1900-tallet. Oprindelsen afspejles således mindre tydeligt pga. de relativt<br />
nyetablerede nåletræsparceller og tætliggende levende hegn, mens det sandede naturgrundlag afspejles i den<br />
mere ekstensive arealanvendelse. Samlet set vurderes området som værende karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Nordlig del af karakterområdet<br />
Den nordligste del af karakterområdet adskiller sig fra resten af området, idet det fremstår som et meget<br />
åbent storskala landbrugslandskab, der skråner ned mod Kolind Sund. De rumlige forhold danner her en så<br />
markant kontrast til resten af karakterområdet pga. fraværet af levende hegn og beplantninger samt pga.<br />
udsigter over sundet, at delområdet får en markant anderledes karakter.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Nøruplund og hovedgårdsskovene<br />
Der forekommer visuelle oplevelsesmuligheder i forbindelse med de gamle inddigede hovedgårdsskove<br />
Hestehave, Nørreskov og Sønderskov nord for Tirstrup. Skovene er anlagt i forbindelse med hhv.<br />
hovedgårdene Nøruplund og Høgholm (udenfor karakterområdet). Nøruplunds jorder blev i starten af 1900tallet<br />
udstykket til husmandskolonier, og kun en lille del af Høgholms ejerlav ligger i karakterområdet.<br />
Derfor er oplevelserne primært knyttet til naturværdierne i skovene samt til Nøruplunds hovedbygninger, og<br />
kun i mindre grad til de knap så tydelige kulturhistoriske mønstre i landskabet.<br />
Nordligt delområde<br />
Det åbne og kontrasterende landbrugslandskab der grænser ned til Kolindsund indeholder visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i form af vide udsigter over sundet og over de omgivende moræneflader.<br />
88
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Intaktheden er generelt god i den sydøstligste og nordligste del af karakterområdet. Dette skyldes at<br />
oprindelsen erkendes tydeligt i kraft af det uforstyrrede samspil mellem gårde, landsbyer, marker og levende<br />
hegn. De nyere husmandsbebyggelser der forekommer ved Nøruplund og Præstegårdsmark nord for Tirstrup<br />
understreger blot en senere udvikling i det oprindelige landbrugslandskab, og er ikke nok til at gøre<br />
intaktheden dårlig.<br />
Central del af karakterområdet<br />
I den nordvestlige del af karakterområdet er landbrugslandskabet både præget af husmandsbebyggelser ved<br />
Skeldrup, Langelinie og Mårup Mark, mange korte nord-syd orienterede levende hegn og en del mindre<br />
nåletræsplantninger. Disse elementer er tilsammen med til at sløre oprindelsen, idet de slører<br />
udskiftningsmønstrene omkring især Nødager. Samtidig ses andre arealanvendelser til rekreative formål som<br />
f.eks. Motorbane, Dyrepark og campingplads omkring Nødager. Omkring Mårup Mark er mange tidligere<br />
våde lavninger og vandhuller blevet drænet og opdyrket. Intaktheden vurderes følgelig til middel.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand er generelt god i hele karakterområdet, da både de større gårde og de<br />
gamle husmandssteder fremtræder velholdte og i funktion. Ligeledes er de levende hegn tætte og velholdte i<br />
det meste af karakterområdet.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Hele karakterområdet fremtræder uforstyrret, bortset fra den nordligste og åbne del der skråner ned mod<br />
Kolind Sund og derved påvirkes visuelt af den sydvendte byrand fra Kolind. Motorbanen, campingpladsen<br />
og dyreparken ved Nødager er lokaliseret så de ikke forstyrrer landskabet.<br />
Samlet tilstandsvurdering<br />
Den samlede tilstand bliver derfor god for hele karakterområdet.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Karakterområdets kapacitet overfor udviklingen med plantning af nåletræsparceller og flere hegn er lille, idet<br />
en sådan udvikling vil forværre den mindre stærke karakter og den mindre intakthed, der ses i den<br />
nordvestlige del af karakterområdet.<br />
Området har en meget lille kapacitet i forhold til eventuel skovrejsning (Regionplan 2005) i den nordlige og<br />
åbne del af landskabet ned mod Kolindsund. Eventuel skovrejsning vil ødelægge det åbne landbrugslandskab<br />
og de gode udsigter ud over sundet. Derimod vil skovrejsning på et mindre areal øst for Nødager kunne<br />
absorberes fint af de eksisterende nåletræsparceller.<br />
89
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Pederstrup Morænelandskab (83)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 3: Sydøstlig del af karakterområdet<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Området skal bevares som intensivt opdyrket landbrugsområde med spredtliggende gårde og landsbyer,<br />
middelstore landskabsrum.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Man skal undgå etablering af levende hegn i form af korte nåletræshegn, idet der er tale<br />
om karakterfremmed hegnsbevoksning.<br />
• Man skal undgå etablering af større sammenhængende skovarealer, som vil lukke det<br />
transparente landbrugslandskab.<br />
• Gårdsamlingerne Attrup, Ørup og Drammelstrup skal friholdes for byudvikling i form af<br />
større samlinger af ny bebyggelse.<br />
• De tilbageværende oprindelige diger og levende hegn omkring Attrup og Ørup, som<br />
afspejler tidligere tiders blokudskiftning, skal bevares.<br />
Delområde 4: Nøruplund og Hovedgårdsskovene<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Nøruplund ejerlav, Nøruplund og de omkringliggende gamle skove Nørreskov, Sønderskov og Hestehave<br />
skal bevares.<br />
• Man skal undgå ændringer i bebyggelsesstrukturen, der kan sløre den karakteristiske<br />
husmandsbebyggelse Nøruplund, der er frastykket hovedgården Nøruplund.<br />
• Skovdigerne omkring hovedgårdsskovene skal vedligeholdes.<br />
• Bindingsvæks- og kampestensbygningerne på hovedgården Nøruplund skal bevares.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 1: Nordlig del af karakterområdet<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De vide udsigter over Kolindsund og det åbne, kontrasterende landskab skal vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Området skal friholdes for beplantning og levende hegn, der kan sløre udsigten over<br />
Kolindsund.<br />
• Området skal friholdes for skovrejsning, så områdets meget åbne karakter vedligeholdes.<br />
• Området skal friholdes for bebyggelse og andre elementer, der spærrer for udsynet. Dog<br />
kan der etableres smalle punktelementer, uden at det forstyrrer udsynet.<br />
91
Delområde 2: Central del af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Omkring Nødager og Pederstrup skal landbrugskarakteren og de tilbageværende udskiftningsmønstre<br />
vedligeholdes. Omkring Mårup Mark skal den mere ekstensive karakter vedligeholdes og den oprindelige<br />
tilstedeværelse af våde lavninger og vandhuller skal styrkes.<br />
• Der bør ikke etableres flere levende hegn og spredtliggende nåletræsparceller omkring<br />
Nødager og Pederstrup.<br />
• Omkring Mårup Mark skal dræningen lokalt sløjfes for at kunne genetablere små våde<br />
arealer i form af mose- og vandhuller i de oprindeligt våde lavninger. Genetablering af<br />
våde arealer vil tilnærme området til dets oprindelige karakter.<br />
• Skovrejsningsområdet i Regionplan 2005 øst for Nødager, kan realiseres som<br />
sammenhængende skovareal, der i givet fald vil binde de eksisterende nåletræsparceller<br />
sammen, uden at karakteren ændres markant.<br />
• De rekreative anlæg i form af motorbane og campingplads skal fortsat holdes ikke-synlige<br />
fra omgivelserne.<br />
92
Landskabskarakterområde:<br />
Tirstrup Hedeslette (84A)<br />
15.09.05 NRC og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skemaer 84A-1 ved Øksenmølle og 84A-2 ved Mårup.<br />
Nøglekarakter<br />
Fladt til bølget terræn, dækket af nåletræsplantager<br />
med få små enkeltliggende gårde, mange smalle jord-<br />
og grusveje.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet ligger umiddelbart syd for det<br />
centrale Djursland. Karakterområdet er afgrænset af<br />
Pederstrup og Hyllested Moræneplateau mod øst,<br />
Ebeltoft-/Mols Randmoræne mod syd og Thorsager<br />
Smeltevandsterrasse mod vest.<br />
Landskabskarakter<br />
Karakteren er fladt til bølget hedeslettelandskab,<br />
dækket af nåletræsplantager, med få små og<br />
enkeltliggende gårde i plantagerne samt enkelte<br />
mindre landsbyer.<br />
Den kulturhistoriske oprindelse af<br />
landskabskarakteren, knytter sig til det tidspunkt,<br />
hvor de tætliggende nåletræsplantager blev den<br />
dominerende arealanvendelse. Det skete i midten<br />
af 1900-tallet, og tidsdybden er derfor ca. 50 år.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlaget og<br />
arealanvendelsen er god, idet nåletræsplantagerne<br />
og den relativt ekstensive opdyrkning<br />
understreger hedeslettens sandede aflejringer.<br />
Både langs med og i de omfattende plantager,<br />
findes mange middelstore, transparente til<br />
lukkede landskabsrum, hvor de omkransende<br />
skovbryn lukker rummene udadtil, mens interne<br />
hegnsplantninger gør rumdannelserne<br />
transparente. Landskabsrummene giver en enkelt<br />
opbygget mosaikstruktur bestående af åbne flader<br />
imellem nåletræerne, samtidig med at de danner<br />
kontrast til resten af karakterområdet.<br />
Området er overvejende stille og visuelt roligt, til<br />
trods for at Århus Lufthavn ligger i området.<br />
Der er visuelle oplevelsesmuligheder i form af<br />
naturoplevelser ved og udsigter over Øje- og<br />
Langesø og Stubbe Sø udenfor karakterområdet.<br />
Endvidere udgør et gammelt landsbymiljø ved<br />
Fuglslev samt kulturmiljøer ved Skramsø Mølle<br />
og hovedgården Søholt visuelle<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
Landskabskarakterens og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheders tilstand er overvejende<br />
god, idet oprindelsen fremtræder meget tydeligt<br />
pga. de tætte plantager. I den østlige del af<br />
karakterområdet, påvirker de mange sommerhuse<br />
dog lokalt landskabskarakterens tilstand.<br />
Naturgrundlag – Eha<br />
Hedesletten er dannet i forbindelse med den nordligere<br />
ekstramarginale smeltevandsdal, hvori Skodå og Hoed<br />
Å løber, og har således primært fungeret som<br />
afdræningsområde for de sydøst fra kommende<br />
gletschertunger. Smeltevandet har således løbet i<br />
nordvestlig retning mod et større sammenhængende<br />
dræningssystem, som Kolindsund er en del af. I den<br />
sydligste del findes et større sammenhængende område<br />
med dødisrelief, som ligeledes er dannet i det<br />
proglaciale afsmeltningsmiljø foran isranden.<br />
Jordbunden består overvejende af sandede og<br />
velsorterede ekstramarginale aflejringer samt af enkelte<br />
ferskvandsaflejringer koncentreret i dødisområdet.<br />
Terrænet ligger lidt lavere end omgivelserne i ca. kote<br />
25 - 30 og er svagt faldende mod nordvest. Det har<br />
udpræget fladekarakter med undtagelse af<br />
dødisområdet, der er mere kuperet og og småbakket,<br />
med en del afløbsløse lavninger.<br />
Området er præget af stor homogenitet, med undtagelse<br />
af dødisområdet, hvor variationen i jordbund og relief<br />
er større, dog uden at gøre området komplekst.<br />
Vandelementerne er primært knyttet til dødisområdet,<br />
hvor de to søer Øjesø og Langsø, samt en række<br />
mindre vandhuller og moser er karakteristiske<br />
eksempler på afløbsløse lavninger. I denne del af<br />
området løber ligeledes de mindre vandløb Gråske<br />
Bæk, Øksenmølle Å og Møllebæk, alle med afløb i<br />
Stubbe Sø mod syd. Mod nord er det vigtigste<br />
vandelement Mårup Å, der løber langs den nordøstlige<br />
områdegrænse mod Kolindsund.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Arealanvendelsen er domineret af nåletræsplantager.<br />
Plantagerne, der varierer i størrelse, er<br />
sammenhængende og dækker næsten hele<br />
karakterområdet. De største plantager er Skramsø,<br />
Djursland, Snedkerhus, Søholt, Fruerlund og plantagen<br />
omkring Hvalskov. Langs vejene i området er der flere<br />
steder anlagt løvtræskulisser, og større arealer er<br />
friholdt for plantage, centralt i karakterområdet i<br />
tilknytning til lufthavnen, ved Øksenmølle samt i den<br />
nordlige del omkring Mårup. I den nordlige del, på det<br />
åbne areal ved Mårup ses endvidere enkelte<br />
småplantninger af nåletræer.<br />
94
Der er få levende hegn og diger i området, da de er<br />
begrænset til de åbne arealer, mens et længere dige ses<br />
i Djursland plantage.<br />
Dyrkningsform<br />
Som følge af den megen beplantning er<br />
landbrugsarealer næsten fraværende. Enkelte mindre<br />
landbrugsarealer ses i den nordlige del, som partier<br />
langs karakterområdets grænse og mellem plantagerne.<br />
Karakterområdet indeholder en del § 3 områder,<br />
primært i form af mose- og engarealer. F.eks. ses flere<br />
langstrakte partier med mose- og engarealer langs de<br />
forholdsvis mange vandløb i den sydlige del. De største<br />
§ 3 områder er Øjesø, Langsø samt et hedeområde i<br />
tilknytning til lufthavnen.<br />
Karakteristisk billede fra plantagerne med grusvej og<br />
løvtræskulisse langs højre side af vejen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder stationsbyen Tirstrup, som<br />
har udviklet sig fra landsby til et mindre bysamfund<br />
med parcelhuskvarterer som følge af anlæggelsen af<br />
lufthavnen under anden verdenskrig. Området<br />
indeholder endvidere fem mindre landsbyer.<br />
Landsbyerne Fuglslev, Mårup og Krarup ligger langs<br />
med vandløb i overgangen mellem plantagearealerne<br />
og det omkringliggende åbne land. Øksenmølle ligger<br />
mellem plantagearealerne, i tilknytning til et vandløb<br />
og Stabrand ligger i det åbne land lige ved lufthavnen.<br />
Der ligger desuden en gårdsamling i Gråskegårde og en<br />
kirke i Fuglslev.<br />
I karakterområdet ses kun meget få og små<br />
enkeltliggende gårde, som ligger i tilknytning til<br />
vandelementer og åbne arealer, mens enkelte ligger<br />
inde i plantagerne. Syd for Tirstrup ligger nogle<br />
husmandssteder, som er oprettet i løbet af den første<br />
halvdel af 1900-tallet.<br />
Hovedgården Søholt ligger tæt ved den nordlige søbred<br />
af Stubbe Sø. Hovedgården er dateret til 1200-tallet og<br />
hovedbygningen er fra 1600-tallet.<br />
Et stort sommerhusområde findes mellem Øksenmølle<br />
og Fuglslev, mens et mindre sommerhusområde findes<br />
sydøst for Fuglslev.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Landsbyen Fuglslev, ligger som en cirkulær<br />
vejbebyggelse. Store dele af hovedgården Søholts<br />
jorder er blevet solgt fra, og der eksisterer ikke længere<br />
noget hovedgårdsejerlav i tilknytning til gården.<br />
Gårdanlægget består foruden hovedbygning i både nye<br />
og ældre avlsbygninger, brolagt gårdplads samt<br />
tilhørende parkanlæg, og der ses ældre løvskovspartier<br />
nær gården.<br />
Centralt i karakterområdet ligger Skramsø Mølle, med<br />
et gammelt møllehus, lille gårdanlæg og trævilla.<br />
Møllegården har skiftet funktion til plantagebolig i den<br />
store Skramsø Plantage.<br />
Inde i plantagerne i den nordvestlige del af<br />
karakterområdet, findes enkelte gravhøje samt en<br />
dysse.<br />
Der er bunkers fra 2. verdenskrig, både i Stabrand og<br />
indenfor lufthavnsområdet.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Der er to overordnede veje gennem karakterområdet,<br />
en øst-vestgående syd om lufthavnen og en nord-syd<br />
gående gennem Øksenmølle.<br />
Der står flere telemaster i tilknytning til lufthavnen.<br />
Tirstrup Lufthavn består i lufthavnsterminal,<br />
parkeringsanlæg osv. Lufthavnen blev anlagt af den<br />
tyske besættelsesmagt under anden verdenskrig.<br />
I området mellem Gravlev og Tirstrup er der enkelte<br />
steder rester efter en jernbane, som tyskerne var ved at<br />
anlægge mellem Gravlev og Lufthavnen for, at<br />
forbinde lufthavnen med Ebeltoft. Strækningen er ikke<br />
fredet og derfor forsvinder den gradvist.<br />
Kvæg græsser på engene nær en lille gård.<br />
Oprindelse<br />
Den kulturhistoriske oprindelse af landskabskarakteren<br />
knytter sig til det tidspunkt, hvor de tætliggende<br />
nåletræsplantager blev den dominerende<br />
95
arealanvendelse. Dette skete i starten og midten af<br />
1900-tallet, og tidsdybden er således omkring 50 år.<br />
Arealanvendelsen er således præget af de<br />
gennemgribende ændringer, som er foregået mellem<br />
begyndelsen af 1900-tallet og indtil omkring 1950,<br />
hvor området har fået sin nuværende karakter.<br />
Ændringerne består i en gradvis tilplantning af tidligere<br />
ekstensive og tyndt befolkede hede- eng- og<br />
mosearealer, og området er derfor blevet gradvist<br />
omskabt fra åbne hedearealer til de lukkede<br />
nåletræsplantager, der er karaktergivende i dag.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlaget og<br />
arealanvendelse erkendes stadig tydeligt på trods af de<br />
store ændringer i området. Tidligere understregede de<br />
ekstensive hede- og eng- og mosearealer den sandede<br />
jordbund, mens det i dag er nåletræsplantagerne og de<br />
små markfelter, der afspejler naturforholdene.<br />
Kirken i Fuglslev.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Karakterområdet er præget af et fladt til let bølget<br />
terræn, der er dækket af nåletræsplantager, hvori der<br />
ligger små, enkeltliggende gårde og mange smalle jord-<br />
og grusveje. I plantagerne er arealanvendelsen<br />
overvejende sammensat af nåletræsplantager, marker,<br />
enge, gårde, sommerhusområder og veje.<br />
I plantagerne ses enkelte opdyrkede arealer uden anden<br />
beplantning end levende hegn og småbevoksninger.<br />
Disse arealer danner kontrast til den fremherskende<br />
karakter, og landskabselementerne består her af mindre<br />
markfelter, små gårde og landsbyer samt af jordveje.<br />
De kontrasterende arealer er enkelt sammensat og er<br />
afgrænset udadtil af nåletræsplantagerne.<br />
Landskabsrummene i de kontrasterende områder er af<br />
middelskala og afgrænsningen er overvejende<br />
transparent, da mange af landskabsrummene internt<br />
adskilles af levende hegn eller småbevoksninger. Nogle<br />
af landskabsrummene ligger inde i selve plantagen og<br />
har derfor overordnet set en lukket afgrænsning.<br />
Der anes et svagt til middel mønster i form af en<br />
mosaik af marker inde i plantagerne. Strukturen af<br />
landskabsrummene er domineret af flader i form af de<br />
åbne arealer inde i plantagerne.<br />
Karakterområdet er overvejende stille og visuelt roligt.<br />
Dog er der ved de få overordnede veje og nær<br />
lufthavnen en del støj og visuel uro i form af bil- og<br />
flytrafik.<br />
En overordnet rumlig afgrænsning af karakterområdet<br />
erkendes i den østlige udkant i form af det hævede<br />
morænelandskab ved Pederstrup.<br />
Området indeholder visuelle oplevelsesmuligheder i<br />
form af naturoplevelser og udsigter i tilknytning til<br />
Øjesø og Langesø og Stubbe Sø udenfor<br />
karakterområdet. Desuden er der visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i form af et gammelt<br />
landsbymiljø i Fuglslev med gamle gårde, præstegård<br />
og kirke. Der er desuden knyttet oplevelsesmuligheder<br />
til kulturmiljøerne ved Skramsø Mølle og hovedgården<br />
Søholt.<br />
Udsigt over Langsø<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til det tidspunkt hvor de store<br />
sammenhængende plantager dækkede det meste af<br />
karakterområdet. Tidsdybden af den kulturhistoriske<br />
oprindelse er på omkring 50 år og intaktheden af<br />
landskabskarakteren er god, da oprindelsen tydeligt ses<br />
i de velholdte plantager.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Tilstanden af de karaktergivne landskabselementer er<br />
god, da både plantager, marker og gårde er velholdte.<br />
96
Endvidere er tilstanden af de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder god.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakterområdet og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er overvejende uforstyrret af<br />
væsentlige visuelle og støjmæssige påvirkninger. Dog<br />
er karakteren middel forstyrret i den østlige del af<br />
karakterområdet, pga. de mange sommerhuse, samt af<br />
støj fra lufthavn og lokalt fra overordnede veje.<br />
Nøglefunktioner<br />
Det er nødvendigt fortsat at drive jordbrug i området,<br />
både i form af skovbrug i plantagerne og landbrug på<br />
markerne, for at opretholde karakteren af området.<br />
Desuden er det vigtigt at fastholde de åbne arealer inde<br />
i plantagerne, ved fortsat at dyrke markerne og græsse<br />
eller drive høslæt på enge og græsningsarealer.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Et areal ved Stabrand er udlagt som mulig<br />
byzone. Et areal øst for Tåstrup er udpeget som byzone<br />
og i den sydlige del af Tirstrup er udlagt som mulig<br />
byzone, ligesom der også er et byzone areal der støder<br />
op til det sydlige Tirstrup.<br />
Landskabelige interesseområder: Mange arealer er<br />
udpeget, herunder et hedeområde i den vestlige del af<br />
lufthavnsområdet, arealerne langs Øksenmølle Å samt<br />
Møllebæk, Øjesø, Langsø og Ulstrup Å.<br />
Kulturmiljø: Der er tre områder med kulturhistoriske<br />
interesseområder. Et oltidsagersystem ved Korup Sø,<br />
Fuglslev ejerlav og et område centralt i<br />
karakterområdet omkring Skramsø Mølle og Plantage.<br />
Skovrejsning: Der er udlagt flere små arealer til<br />
skovrejsning i karakterområdet.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: Der er<br />
udlagt flere mindre arealer hvor skovrejsning er<br />
uønsket. Arealerne hvor skovrejsning er uønsket er i<br />
høj grad sammenfaldende med de mulige naturarealer.<br />
Geologiske interesseområde: Det meste af den sydlige<br />
del af området er udpeget samt et område vest for<br />
Århus-Tirstrup Lufthavn.<br />
Naturområder: Omkring Øksenmølle er alle de lysåbne<br />
arealer udpeget til § 3 områder, hvilket det også er<br />
enkelte andre steder i karakterområdet.<br />
Mulige naturområder: En del arealer er udpeget til<br />
mulige naturområder, bl.a. arealer langs Øksenmølle Å,<br />
Øjesø og omkring den vestlige ende af landingsbanen i<br />
Århus-Tirstrup Lufthavn.<br />
SFL områder(særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Der er udpeget SFL-områder langs flere vandløb og<br />
omkring og nord for Øksenmølle.<br />
Lavbundsområder: Der er en del smalle<br />
lavbundsarealer koncentreret omkring søer og vandløb<br />
i området<br />
Andet: Århus-Tirstrup Lufthavn ligger mellem Grenå-<br />
Århus landevejen og Stabrand. Det er planlagt at<br />
forbinde Feldballe/Ebeltoft vejen med<br />
Feldballe/Tirstrup vejen, ved at anlægge en overordnet<br />
vej lige uden om Feldballe, på den østlige side.<br />
97
Vurdering af Tirstrup Hedeslette (84A)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Plantagen<br />
Hele den tilplantede del af karakterområdet fremtræder som en typisk og relativt homogen nåletræsplantage,<br />
hvor skovarealerne er inddelt i sammenhængende rektangulære parceller med træer af forskellig alder.<br />
Træartsfordelingen i de enkelte parceller er som oftest meget homogen, og skovbrynene, der afgrænser<br />
karakterområdet udadtil, står som markante linier i landskabet med kun en smal løvtræskulisse som<br />
skovbryn. Således afspejles både naturgrundlaget og oprindelsen tydeligt i arealanvendelsen, og den<br />
beplantede del af karakterområdet vurderes derfor at være særlig karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Åbne arealer i plantagen<br />
Tre mindre arealer er alle friholdt for sammenhængende beplantning og opdyrket i større eller mindre grad<br />
med blandet landbrug og græsning. Arealerne ligger dels i udkanten af karakterområdet og dels inde i<br />
plantagerne, og fælles for dem er, at de danner både rumlige og arealanvendelsesmæssige kontraster til de<br />
tætte nåletræsplantager. Delområderne er derfor vurderet som værende kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Fuglslev og søerne<br />
Landsbyen Fuglslev i den sydøstlige del af karakterområdet udgør et samlet kulturmiljø, som understeges af<br />
en række fine ældre landsbyhuse beliggende omkring en gammel kirke. Omkring Langsø og Øjesø ses<br />
endvidere visuelle oplevelsesmuligheder i form af større åbne vandflader som danner en både rumlig og<br />
naturmæssig kontrast til de omkringliggende plantager.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hele karakterområdet<br />
Karakterområdet har en god intakthed, idet plantagearealerne tydeligt afspejler områdets oprindelse i midten<br />
af 1900-tallet, ligesom de transparente og opdyrkede delområders udbredelse svarer til deres udbredelse i<br />
midten af 1900-tallet.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand er god, da der sker en stadig foryngelse af plantagerne, hvilket ses på<br />
forekomsten af gentagende parceller med forskellige typer af yngre plantninger. De opdyrkede arealer og<br />
bebyggelsen er ligeledes godt vedligeholdt og i funktion.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Området forekommer generelt uforstyrret. Lufthavnen er dog lokalt forstyrrende, idet flystøj påvirker<br />
området. Den er dog relativt lidt trafikeret og derfor er påvirkningen kun sporadisk. I tilknytning til<br />
lufthavnen ligger nogle større bygninger og en stor parkeringsplads grænsende ud til den østlige del af<br />
karakterområdet, som har en forstyrrende effekt på det mere åbne og kontrasterende delområde omkring<br />
Stabrand.<br />
99
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand for karakterområdet vurderes at være god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
De mere åbne og opdyrkede kontrasterende delområder har en begrænset kapacitet i forhold til eventuel<br />
skovrejsning i de udpegede skovrejsningsområder (Regionplan 2005). Især delområderne omkring<br />
Øksenmølle risikerer at blive reduceret i et omfang, så de mister deres karakter og dermed deres<br />
kontrastskabende virkning i plantagerne. Et resultat heraf vil være en reduceret variation i landskabet.<br />
100
101
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Tirstrup Hedeslette (84A)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Plantagen<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder (dog visuelle oplevelsesmuligheder ved søerne)<br />
Forvaltningsstrategier:<br />
Den homogene nåletræsplantage med markante skovbryn og enkelte søer skal bevares.<br />
• Plantagearealerne skal fortsat drives, så plantagen fremstår velplejet og i konstant<br />
foryngelse.<br />
• Skovbrynene bør plejes, så de fortsat danner skarpe både indre og ydre afgrænsninger<br />
mod de opdyrkede arealer i og omkring plantagen.<br />
• Søerne Øjesø og Langsø inde i plantagen skal bevares, så de fortsat danner åbne lommer<br />
med store indre rum i plantagen.<br />
• Eventuelt nyt byggeri i sommerhusområdet vest for Fuglslev skal holdes adskilt fra den<br />
oprindelige bebyggelse i landsbyen.<br />
• Bækkene i den sydlige del af plantagen bør bevares, for at bibeholde variationen og<br />
oplevelserne i denne del af plantagen. Dræning bør derfor undgås.<br />
• Kulturmiljøerne Skramsø Mølle og bygningsmassen til hovedgården Søholt bør bevares<br />
og beskyttes, så de bevarer deres nuværende gode tilstand.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Åbne arealer i plantagen og Fuglslev<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder (dog visuelle oplevelsesmuligheder omkring Fuglslev)<br />
Forvaltningsstrategier:<br />
De utilplantede arealer med karakter af transparente opdyrkede landbrugsområder med levende hegn skal<br />
vedligeholdes, og landsbyen Fuglslev med oprindelige landsbyhuse og kirke skal ligeledes vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Landsbyen Fuglslev med velbevarede landsbyhuse og landsbykirke skal vedligeholdes, og<br />
eventuel ny bebyggelse skal indpasses i den oprindelige byggestil, så landsbyens<br />
oprindelige karakter bevares.<br />
• Hedearealerne i udkanten af flyvepladsen skal fortsat vedligeholdes.<br />
• Flyvepladsen skal fortsat holdes afskærmet af plantagen.<br />
102
103
Landskabskarakterområde:<br />
Tirstrup Hedeslette (84B)<br />
09.08.05 JT og MSL. Regionalt niveau. Feltreg. skema<br />
84B-1 Fuglslev.<br />
Nøglekarakter<br />
Intensivt landbrug i fladt til bølget terræn, med<br />
mellemstore til store gårde, omgivet af<br />
småbevoksninger. Store transparente landskabsrum<br />
med en del levende hegn og landsbyer.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området er mod vest afgrænset af kraftige og markante<br />
skovbryn. Fra vest strækker området sig i en bred<br />
bræmme mod øst, hvor det langs Hoed Å er afgrænset<br />
af <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>grænse. Området er afgrænset<br />
mod syd af de markante skovbryn i overgangen til det<br />
skov- og plantage beklædte Hyllested<br />
Morænelandskab, og mod nord af Pederstrup<br />
Morænelandskab og landsbyen Balle.<br />
Landskabskarakter<br />
Karakteren udgøres af en flad smeltevandsslette<br />
med jordbund bestående af ekstramarginale<br />
aflejringer domineret af intensivt dyrkede<br />
landbrugsarealer. Derudover består<br />
arealanvendelsen af landsbyer/stationsbyer af<br />
varierende størrelse, en del større, spredtliggende<br />
gårde omgivet af småplantninger og forholdsvis<br />
mange levende hegn og større råstofgrave.<br />
Den kulturhistoriske oprindelse knytter sig til<br />
tiden omkring landboreformerne for omkring 200<br />
år siden, og erkendes bl.a. i kraft af de dengang<br />
udflyttede gårde i det åbne land.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse erkendes i form af naturarealer<br />
på de stejleste skråninger samt i Hoed Å ådal. I<br />
forhold til den sandede jordbund ses dog relativt<br />
få ekstensive arealer, mens de lange levende hegn<br />
afspejler forholdene bedre.<br />
Det intensive landbrugslandskab er et åbent<br />
landskab, hvor store marker og gårde giver<br />
landskabet en stor skala. Landskabets struktur er<br />
enkelt opbygget med store flader og linier, skabt<br />
af marker og omkransende levende hegn.<br />
Området er visuelt uroligt og støjende, på grund<br />
af flere vindmøller og den megen lastbiltrafik<br />
med råstoffer.<br />
Der forekommer visuelle oplevelsesmuligheder i<br />
forbindelse med naturarealerne ved Hoed Å og<br />
Ballemølle Å i form af enge i dalbunden og ved<br />
Hoed Å skovbevoksning på dalsiderne.<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivne elementer er samlet set middel,<br />
men er for de enkelte elementer varierende.<br />
Gårdene, bevoksningerne omkring gårdene og de<br />
intensivt opdyrkede marker er i god stand, mens<br />
de levende hegn varierer fra kraftige og velholdte<br />
til små og mindre godt holdte. Desuden er selve<br />
det flade til bølgede terræn i dårlig tilstand, pga.<br />
råstofindvindingen i området.<br />
Naturgrundlag – Eha<br />
Landskabskarakterområdet udgør den østlige halvdel af<br />
Tirstrup Hedeslette. Tirstrup Hedeslette er dannet i<br />
forbindelse med smeltevandsdalen der ligger mod nord,<br />
hvor Skodå og Hoed Å løber. Hedesletten har fungeret<br />
som det primære afdræningsområde for<br />
gletchertungerne, der kom fra sydøst. Smeltevandet løb<br />
i nordvestlig retning, mod et større sammenhængende<br />
dræningssystem, som Kolindsund er en del af.<br />
Jordbunden i karakterområdet består overvejende af<br />
sandede og velsorterede ekstramarginale aflejringer.<br />
Derudover findes der enkelte ferskvandsaflejringer<br />
langs vandløbene og moserne, samt morænesands<br />
aflejringer i et bælte, mellem Birkesig og området ved<br />
Hyllested.<br />
Terrænet ligger i kote 20 - 30 og har udpræget<br />
fladekarakter, hvilket i høj grad præger landskabet.<br />
Naturgeografisk er det et meget homogent område, da<br />
jordbunden er ensartet og terrænet er fladt.<br />
Karakterområdet afgrænses i øst af Hoed Å og ved<br />
Rosmus løber Ballemølle Å. Nord for Hyllested ligger<br />
tre moseområder, Stormose, Trindmose og Bispemose.<br />
Ved Stormose og Bispemose ses kunstige<br />
afvandingskanaler.<br />
104
Den flade hedeslette med kraftige levende hegn.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Der findes enkelte småbevoksninger med løv og nål.<br />
Nogle af bevoksningerne er lokaliseret i tilknytning til<br />
mose-, eng- og råstofgraveområder.<br />
Karakterområdet indeholder en del mellemlange til<br />
lange levende hegn, der overvejende er orienteret i<br />
nordlig/sydlig retning. Hegnene ligger tættest i den<br />
østlige del af området.<br />
Der ses lange diger syd for Balle og vest for Rosmus,<br />
men generelt er der kun få diger i karakterområdet.<br />
Dyrkningsform<br />
Karakterområdet er intensivt dyrket med forholdsvis få<br />
ekstensive arealer. De få ekstensive arealer er blandt<br />
andet halvkulturarealer i form af overdrev og enge, der<br />
overvejende findes i den centrale og østlige del. Der er<br />
også mindre moser i karakterområdet, langs<br />
vandløbene og nær Hyllested i den sydlige del.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder fire landsbyer. Balle og<br />
Rosmus ligger som randlandsbyer i tilknytning til<br />
engarealer omkring henholdsvis Hoed Å og Ballemølle<br />
Å, mens Ny Balle ligger i tilknytning til et kalkværk<br />
syd for Balle. Balle, Ny Balle og Hoed (udenfor<br />
kommunegrænsen) udgør i dag en sammenhængende<br />
bebyggelse. Rosmus, Hyllested og Balle har tidligere<br />
været stationer på den nu nedlagte Ebeltoft-Trustrup<br />
jernbane. Der er endvidere kirker i Rosmus og<br />
Hyllested.<br />
I den sydlige del af Ny Balle ligger en større<br />
vindmøllefabrik.<br />
Karakterområdet indeholder en del spredtliggende<br />
mellemstore til store gårde. Der er en enkelt mindre<br />
samling af husmandssteder, som er oprettet før 1867 i<br />
den centrale del af karakterområdet ved Kærsholm.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Balle og Hoed (udenfor kommunegrænsen) har<br />
oprindeligt ligget som to randlandsbyer langs Hoed Å,<br />
og landsbyerne er nu vokset sammen. Balle har haft en<br />
betydelig vækst i nordlig retning som følge af<br />
jernbanens anlæggelse og den stigende indvinding af<br />
råstoffer.<br />
Syd for Balle blev der opført flere arbejderboliger i<br />
tilknytning til kalkværket og den tilhørende fabrik. Nu<br />
er kalkværket revet ned, men flere bebyggelser er<br />
kommet til, i det der nu hedder Ny Balle.<br />
I Hyllested kan der spores en stationsbyudvikling i<br />
nordlig retning i form af villaer, der ligger mellem den<br />
ældre bykerne og den nedlagte station. Stationen<br />
forekommer at være den mest autentiske og<br />
velbevarede station på strækningen Ebeltoft-Trustrup.<br />
Husmandsbebyggelsen ved Kærsholm ligger i<br />
tilknytning til mosearealerne i Stormose.<br />
Karakterområdet indeholder både nuværende og<br />
tidligere produktionsanlæg til indvinding af kalk. I Ny<br />
Balle ligger en fabrik med relation til kalkindvinding,<br />
og i Birkesig ligger fem mindre kalkovne, der er opført<br />
i 1920’erne men i dag er ude af drift.<br />
Syd for Balle og Rosmus samt omkring Hyllested ses<br />
enkelte rester af den nu nedlagte jernbanestrækning<br />
Ebeltoft-Trustrup (1901-68).<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
I den nordlige del af karakterområdet er der en øst-<br />
/vestgående overordnet vej. Udover den overordnede<br />
vej er der få andre mindre veje i området.<br />
Vest for Kærsholm går en nord-/sydgående 60 KV<br />
højspændingsledning tværs gennem karakterområdet.<br />
Der står fire vindmøller på række, syd for Ny Balle<br />
mens der står flere enkeltstående vindmøller vest for<br />
Kærsholm. I den sydlige del af Balle står der en<br />
telemast.<br />
De nuværende og tidligere råstofgrave erkendes let<br />
mange steder i karakterområdet, hvor der graves efter<br />
er grus, sten og kalk.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse er<br />
knyttet til landboreformerne for omkring 200 år siden.<br />
Allerede dengang var området domineret af<br />
landbrugsdriften, og fordelingen mellem<br />
landbrugsarealer og naturarealer har kun ændret sig en<br />
smule siden slutningen af 1800-tallet. Der erkendes<br />
ikke noget karakteristisk udskiftningsmønster omkring<br />
landsbyerne, men udflytningen erkendes, ved at der<br />
ligger en del større og spredtliggende gårde i det åbne<br />
land. Mange af de oprindelige og karaktergivende<br />
elementer relateret til landbrugsproduktionen, som<br />
f.eks. husmandssteder, udflyttede gårde og levende<br />
hegn erkendes stadig i landskabet. Desuden ses<br />
tydelige spor af tidligere tiders råstofindvinding i form<br />
af nedlagte grusgrave og gamle produktionsanlæg.<br />
105
Sammenhæng mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse ses i dag i form af naturarealer på<br />
skråningerne og i selve ådalene ved Hoed Å og<br />
Ballemølle Å ved Rosmus. I størstedelen af<br />
karakterområdet, der er karakteriseret ved fladt terræn,<br />
drives der intensivt landbrug med en del lange levende<br />
hegn, der afspejler det sandede udgangsmateriale.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Det intensive landbrugslandskab er et transparent<br />
storskalalandskab med landsbyer og få spredte,<br />
mellemstore til store gårde og store marker.<br />
Landskabets struktur er enkelt opbygget med store<br />
flader og markante linier skabt af hhv. marker og<br />
levende hegn.<br />
Området er visuelt uroligt på grund af flere vindmøller<br />
og den megen lastbiltrafik med råstoffer. Udover den<br />
visuelle uro er der også en del støj i karakterområdet<br />
specielt omkring de aktive råstofgrave. Der kommer<br />
både støj fra selve råstofindvindingen og fra den tunge<br />
lastbil trafik den afstedkommer.<br />
I forhold til råstofgravningens påvirkning af<br />
landskabskarakteren sker denne på to niveauer i form<br />
af henholdsvis aktive og efterbehandlede råstofgrave.<br />
De aktive råstofgrave fremstår som store og rå tekniske<br />
elementer i landskabet, og virker derfor forstyrrende.<br />
De efterbehandlede råstofgrave ses tydeligt i<br />
landskabet flere steder i karakterområdet, og kendes på<br />
at de er meget flade i bunden og samtidig omgivet af<br />
høje og stejle volde.<br />
Der forekommer mindre arealer med visuelle<br />
naturoplevelsesmuligheder i form af muligheder for at<br />
se flora og fauna i områderne omkring Hoed Å og nær<br />
Ballemølle Å ved Rosmus. Her danner bevoksning på<br />
dalskråningerne og enge i dalbundene små ekstensive<br />
arealer der afspejler naturgrundlaget tydeligt.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til landboreformerne for omtrent 200 år<br />
siden, og den ses i landskabet i form af de udflyttede<br />
gårde omgivet af bevoksninger og de intensivt<br />
opdyrkede marker opdelt af levende hegn.<br />
Intaktheden af landskabskarakteren er dårlig, til trods<br />
for at det transparente landbrugsland med landsbyer og<br />
udflyttede gårde ses tydeligt. Det skyldes at de aktive<br />
og efterbehandlede råstofgrave giver et indtryk af et<br />
dominerende modelleret landskab, hvor det oprindelige<br />
landskab sløres eller lokalt helt er ændret.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivne elementer er samlet set god. Gårdene,<br />
bevoksningerne omkring gårdene og de intensivt<br />
opdyrkede marker er i god stand, mens de levende<br />
hegn varierer fra at være kraftige og velholdte til små<br />
og mindre velholdte.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren er forstyrret af den omfattende<br />
eksisterende råstofgravning i området, idet de aktive<br />
råstofgrave fremstår som store arbejdspladser med<br />
maskiner og store dynger sand, grus og sten.<br />
Landskabskarakteren er tillige moderat forstyrret af fire<br />
vindmøller, der står sydvest for Ny Balle.<br />
Nøglefunktioner<br />
Det er nødvendigt med en fortsat landbrugsproduktion<br />
for at opretholde landskabskarakteren. Desuden er det<br />
nødvendigt at efterbehandle nedlagte råstofgrave med<br />
omtanke.<br />
Skrænten på en efterbehandlet råstofgrav, Øst for<br />
Tirstrup.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Ved Balle, ny Balle og Tirstrup er der arealer<br />
med mulige byvækstområder, og ved Balle og Ny Balle<br />
tillige områder med kommuneplanlagte fremtidige<br />
byzoner.<br />
Naturområder: Flere mindre arealer er udpeget som<br />
naturområder, specielt omkring Hoed Å og Stormose.<br />
Mulige naturområder: Flere arealer er udpeget som<br />
mulige naturområder, bl.a. områder omkring Hoed Å<br />
og langs Ballemølle Å syd om Rosmus og indtil Balle.<br />
Landskabelige interesseområder: Hoed Å dalen er<br />
udpeget.<br />
Kulturmiljø: Der er flere bevaringsværdige<br />
kulturmiljøer i området. I tre områder nær Birkesig<br />
ligger der henholdsvis to bevaringsværdige kalkværker<br />
og en del af hovedgårdslandskabet tilhørende<br />
Hovedgården Ruggård, der ligger i det syd for liggende<br />
106
karakterområde. I den vestlige del af karakterområdet<br />
ved Fuglslev, er der udpeget et areal, der er en del af et<br />
stort kulturhistorisk interessant areal omkring Fuglslev.<br />
Skovrejsning: Et område syd for Birkesig og næsten<br />
hele arealet vest for Kærsholm, er udpeget som<br />
skovrejsningsområde.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: På nogle<br />
arealer er skovrejsning uønsket, bl.a. områder langs<br />
Ballemølle Å syd om Rosmus og indtil Balle, arealer<br />
ved Hoed Å samt Kærsholm.<br />
Geologiske interesseområde: Området omkring Hoed<br />
Å er udpeget som geologisk interesseområde, hvilket<br />
også gælder for området sydøst for Fuglslev og et lille<br />
område i den vestlige del af området ved Kejsergård.<br />
SFL områder (særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Der er udpeget SFL-områder ved Hoed Å, langs den<br />
østlige halvdel af grænsen indtil Pederstrup<br />
Morænelandskab, mellem Gravlev og Fuglslev og i<br />
Stormose nord for Hyllested.<br />
Lavbundsområder: Der er udpeget lavbundsområder<br />
langs Hoed Å og på andre få og små arealer i området.<br />
Råstofgraveområder: Et stort område mellem Tirstup,<br />
Fuglslev, Ørup og Kærsholm er udlagt som<br />
råstofgraveområde. Der er udlagt et stort<br />
råstofadministrationsområde, der dækker hele det<br />
østlige karakterområde fra Rosmus til<br />
kommunegrænsen og videre til kysten.<br />
Kirkeindsigtsområder: Naboarealerne til kirkerne i<br />
Rosmus og Hyllested samt til kirken i Hoed (udenfor<br />
kommunegrænsen).<br />
107
108
Vurdering af Tirstrup Hedeslette (84 B)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer, der afspejler oprindelsen omkring udskiftningstiden i kraft af den opdyrkede<br />
landbrugsflade opdelt af levende hegn med udflyttede gårde og mindre husmandssteder, fremtræder<br />
nogenlunde tydeligt i landskabet. Oprindelsen er dog noget sløret af den omfattende råstofgravning, der<br />
foregår i området. Resultatet er, at råstofgravningen er i gang med at omforme landskabet, og især påvirkes<br />
terrænet og arealanvendelsen. Resultatet er, at terrænet får dybe huller, som afgrænses skarpt mod den<br />
omkringliggende bølgede hedeslette. Beplantningen i de nedlagte råstofgrave består primært af nyere<br />
opvækst med nåletræer, hvilket påvirker landskabets karakter anderledes end de oprindelige små<br />
løvtræsplantninger, der ellers ses i karakterområdet. Sammenhængen mellem arealanvendelse og<br />
naturgrundlag er generelt god. Området vurderes derfor som karakteristisk.<br />
Sydvestlig del af karakterområdet<br />
I den sydvestlige del af området, der ikke er påvirket af råstofgravning, fremtræder de karaktergivende<br />
elementer og mønstre hørende til landbrugsproduktionen tydeligere. Dog er større engarealer ved Stokbæk<br />
og Stormose blevet hhv. drænet og er tilgroet siden oprindelsen, og dermed er sammenhængen mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse sløret en smule i dette område. Dette område vurderes derfor ligeledes at<br />
være karakteristisk.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Hoed Å og Ballemølle Å<br />
I landbrugslandskabet, der er præget af råstofgravning, fremstår naturarealerne omkring Hoed Å og<br />
Ballemølle Å ved Rosmus som visuelle oplevelsesmuligheder, idet de giver mulighed for at opleve nogle<br />
natur- og halvkulturarealer i det ellers intensivt udnyttede landskab. Hoed Ådalen er kendetegnet ved en stor<br />
beplantningsgrad, og i dalen ved Rosmus forekommer græssede engarealer.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Nordlig del af karakterområdet<br />
Oprindelsen i den nordlige del af karakterområdet er påvirket og sløret af råstofgravningen, som bryder de<br />
eksisterende kulturhistoriske mønstre og ændrer terrænet markant i en sådan grad, at områdets intakthed<br />
vurderes som værende dårlig. Især syd for Balle gør dette sig gældende. Vurderingen er foretaget på trods af,<br />
at oprindelsen ellers afspejles i det omkringliggende landbrugslandskab.<br />
Sydvestlig del af karakterområdet<br />
I den sydvestlige del ses et delområde med landbrugslandskab uden råstofgravning eller andre slørende<br />
elementer. Dog er enkelte lavtliggende tidligere eng- og mosearealer i dag enten drænede og opdyrkede eller<br />
sprunget i skov. Derfor vurderes delområdets intakthed at være middel.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivende elementer er overvejende god, idet de fleste<br />
gårde, marker og levende hegn er velplejede og i funktion. Endvidere fremtræder de ekstensive naturarealer<br />
omkring Hoed Å og Ballemølle Å ved Rosmus som velplejede.<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af Stormose er middel, eftersom at dele af mosen er tilgroet.<br />
109
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Området vurderes generelt at være forstyrret af den omfattende råstofgravning, idet de enkelte graveområder<br />
med grusbunker og produktionsmaskiner har karakter af større tekniske elementer, der visuelt forstyrrer<br />
landskabet. Desuden giver den megen tunge lastbiltrafik til og fra graveområderne en del støj. Endelig<br />
forstyrres landskabet visuelt af en samling større vindmøller ved Ny Balle.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand for den nordlige del af karakterområdet vurderes at være dårlig pga. den omfattende<br />
råstofgravning, mens den er middel i den sydvestlige del, som ikke er påvirket af denne.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Området har en meget lav kapacitet overfor yderligere udvidelse af graveaktiviteterne. Hvis<br />
graveaktiviteterne udvides i området udlagt til graveområde (Regionplan 2005), vil de påvirke det<br />
sydvestlige delområde, hvor tilstanden i dag er middel, negativt. Landbrugslandskabet der i dag erkendes<br />
mellem råstofgravene, vil i givet fald risikere at blive endnu mere negativt påvirket, og dermed få den samme<br />
dårlige tilstand som i resten af karakterområdet.<br />
Områdets kapacitet overfor skovrejsning er ligeledes meget lille, idet skovrejsning vil sløre landbrugsfladen<br />
og de kulturhistoriske mønstre og tilnærme områdets karakter til det vest for liggende karakterområde.<br />
Kapaciteten er høj i forhold til realisering af de mulige byvækstområder syd for Balle og syd for Tirstrup, og<br />
vil ikke ændre områdets tilstand væsentligt. Balle er en landsby med spredt bebyggelse, og eventuel ny<br />
bebyggelse vil hovedsageligt komme til at ligge inden for byens rammer. Eventuel byudvikling ved Tirstrup<br />
vil omfatte et stykke af landbrugslandskabet, men de karaktergivende elementer og kulturhistoriske mønstre<br />
vil ikke blive ændret eller sløret væsentligt.<br />
110
111
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Tirstrup Hedeslette (84 B)<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 1: Sydvestlig del af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets karakter af intensivt landbrugslandskab med spredte gårde og enkelte husmandssteder skal<br />
vedligeholdes, og tilstedeværelsen af mindre eng- og mosearealer landbrugslandskabet skal styrkes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Arealerne i Stormose, der på nuværende tidspunkt er tilgroet, bør ryddes delvist og plejes<br />
med græsning af de fritlagte arealer. Således forhindrer man, at de oprindelige<br />
mosearealer konverteres fuldstændigt til skov.<br />
• Arealerne omkring Stokbæk kan med fordel genoprettes som smalle græssede enge,<br />
hvilket vil styrke landskabets oprindeligt mere varierede karakter.<br />
• Landsbyhusene og gårdene i den meget velbevarede landsby Hyllested bør bevares, og<br />
landsbyen bør friholdes for større klynger af ny bebyggelse, der ikke er tilpasset den<br />
oprindelige bebyggelse.<br />
• Afgrænsningen mellem plantagearealerne vest for karakterområdet og det transparente<br />
landbrugslandskab i selve karakterområdet bør fortsat være skarp, så forskellen mellem<br />
karakteren i de to karakterområder opretholdes.<br />
Genoprette/styrke<br />
Delområde 2: Nordlig del af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder (dog visuelle oplevelsesmuligheder i de små ådale mod øst)<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets karakter af intensivt landbrugslandskab med mindre dale skal styrkes, og arealerne med tidligere<br />
råstofgrave skal genoprettes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Arealer med nedlagte råstofgrave skal genoprettes så deres fremtræden bliver så naturlig<br />
som mulig. Formen på de skarpt markerede kanter omkring gravene bør ændres og gøres<br />
mere blød, og gravene kan med fordel genoprettes som naturligt udformede søer<br />
omkranset af f.eks. buske og krat.<br />
• Under udformningen af de aktive råstofgrave og deres nære omgivelser bør man indtænke<br />
gravenes fremtidige form og funktion, når de engang i fremtiden skal nedlægges.<br />
• Man bør tilstræbe en afskærmende beplantning bestående af løvtræer omkring både de<br />
nedlagte og de eksisterende råstofgrave. Denne beplantning er karakteristisk på<br />
landbrugsfladen og vil derfor gøre landskabet mere karakteristisk end f.eks.<br />
nåletræsplantinger. Tidlig tilplantning af aktive råstofgrave vil give en mere moden<br />
trævækst omkring eventuelle søer, når gravene engang nedlægges.<br />
• De af råstofgravene, der ligger på dalsiderne ned til Hoed Å samt i dalen mellem Balle og<br />
Rosmus, bør ikke udvides.<br />
112
• De nedlagte grave på dalesiderne bør indpasses i det eksisterende dallandskab som f.eks.<br />
græssede overdrev. For at opnå dette kan opfyldning eller anden form for<br />
terrænudjævning komme på tale.<br />
• Dalene bør friholdes for høj beplantning, og de eksisterende naturarealer i dalene skal<br />
fortsat plejes ved hjælp af f.eks. græsning.<br />
• Byudvikling i mindre omfang kan foregå omkring Balle, såfremt byudviklingen er med til<br />
at udfylde ikke-bebyggede huller i byen. Det vil sige, at de nordligst beliggende mulige<br />
byvækstområder, som er udpeget i Regionplan 2005, kan realiseres uden at påvirke<br />
karakteren negativt. Der imod bør de sydligste områder ned mod Ny Balle flyttes op som<br />
huludfyldning i den nordøstlige del af byen.<br />
113
114
Landskabskarakterområde:<br />
Thorsager Smeltevandsterrasse (85)<br />
01.11.04. SMI og NRC. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
Skemaer 85-1 Skarresø Vestergård sydøst for Mesballe<br />
og 85-2 syd for Koed ved Ballegård.<br />
Nøglekarakter<br />
Smeltevandsterrasse med erosionsdale. På<br />
smeltevandsterrassen lukket middelskala landskab med<br />
mosaik af yngre nåletræsplantager og landbrug i<br />
omdrift samt bebyggelse i randen. I erosionsdalene<br />
åbent til transparent middelskalalandskab mosaik af<br />
eng, rørskov, mosearealer, græsning og landbrug i<br />
omdrift samt meget lidt bebyggelse i det åbne land.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet omfatter den smeltevandseroderede<br />
og mere komplekse del af den smeltevandsterrasse, der<br />
er dannet i sammenhæng med Tirstrup hedeslette.<br />
Desuden omfatter området erosionsdalene, heriblandt<br />
Ryom Ådal, der skærer sig ned i smeltevandsterrassen.<br />
Området er afgrænset af Tirstrup Hedeslette mod<br />
sydøst, Rønde Randmoræne og Mørke Moræneplateau<br />
mod sydvest, Pindstrup Mose mod nord og Løvenholm<br />
Skovene mod nordøst. Området ligger lavere end<br />
naboområderne, der som oftest danner en overordnet<br />
terræn- og/eller vegetationsbetinget rumlig<br />
afgrænsning.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
afvekslende terræn med de højtliggende flade<br />
smeltevandsterrassepartier med mange yngre<br />
nåletræsplantager og mellemliggende<br />
landbrugsarealer, og de flade græssede erosionsdale<br />
med enge og mosearealer.<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse indenfor en periode, der<br />
strækker sig ca.50 år tilbage. I denne periode er<br />
smeltevandsterrassepartierne blevet tilplantet med<br />
nåletræsplantager. I erosionsdalene er oprindelsen<br />
omkring 200 år, hvor de græssede arealer har en<br />
arealanvendelse der svarer mest til oprindelsen.<br />
Både på smeltevandsterrasserne og i erosionsdalene<br />
eksisterer der fortsat en tydelig sammenhæng<br />
mellem naturgrundlag og arealanvendelse, idet de<br />
sandede terrasser er delvist tilplantet med nål og<br />
delvist opdyrket mens de vandlidende erosionsdale<br />
er græssede og indeholder eng- og mosearealer.<br />
Landskabet karakteriseres som værende af<br />
middelskala betinget af middelstore<br />
nåletræsplantager og markflader samt middelstore<br />
rumdannelser i erosiondalene. På terrassepartierne<br />
bevirker de tætte nåletræsplantagerne samt levende<br />
hegn på de opdyrkede arealer, at landskabet opfattes<br />
som lukket. I erosionsdalene spærrer enkelte tynde<br />
levende hegn kun delvist for udsynet og landskabet<br />
opfattes her flere steder som åbent. Området har en<br />
diffus overordnet afgrænsning, mens<br />
skovvegetationen på smeltevandsterrasserne danner<br />
tydelige interne rumlige afgrænsninger.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder optræder i kraft af<br />
de terræn- og vegetationsbestemte kontraster i<br />
karakterområdet. Endvidere udgør Hovedgården Gl.<br />
Ryomgård en visuel oplevelsesmulighed i form af et<br />
ældre kulturmiljø. Naturarealer med visuelle<br />
oplevelsesmuligheder og stor tidsdybde<br />
forekommer i erosionsdalene i form af<br />
sammenhængende områder med eng, mose, rørskov<br />
og krat.<br />
De karaktergivende elementer er overvejende<br />
intakte i forhold til den kulturhistoriske oprindelse,<br />
idet de yngre nåletræsplantager fortsat plejes og<br />
landbrugsdriften opretholdes på de dyrkede arealer<br />
på terrassefladerne. Bebyggelsesmønstret har dog<br />
ændret sig lidt siden det kulturhistoriske<br />
udgangspunkt. Intaktheden er ligeledes god for de<br />
ældre naturmiljøer i erosionsdalene, idet de stadig<br />
opretholdes ved hjælp af græsning. Den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivende elementer og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er generelt god.<br />
Landskabskarakteren og oplevelsesmulighederne<br />
synes generelt at være uforstyrrede. En længere<br />
strækning af Ryom Ådal er dog udsat for mindre<br />
grad af støjpåvirkning og visuel uro langs<br />
hovedvejen mellem Kolind og Ryomgård.<br />
Naturgrundlag – Jh(a/f)b<br />
Områdets naturgrundlag består af en ekstramarginal<br />
smeltevandsterrasse med ferskvandserosionsdale, og<br />
udgør en del af det ekstramarginale afsmeltningsmiljø,<br />
der starter med Tirstrup hedeslette. Erosionsdalene er<br />
oprindeligt hævet havbund, der siden er overlejret af<br />
ferskvandsaflejringer.<br />
Jordarten domineres af ekstramarginale aflejringer,<br />
aflejret i forbindelse med dannelsen af selve<br />
smeltevandsterrassen. De er aflejret oven på tidligere<br />
moræneaflejringer, som kan spores i tilstedeværelsen af<br />
mindre, højtliggende partier med morænesand og -grus<br />
og moræneler ved Ebdrup mark, Gretbjerg og Kolind.<br />
115
Jordarten på litorinaaflejringerne er domineret af<br />
marint sand og ler samt ferskvandsaflejringer. Terrænet<br />
på selve smeltevandsterrassen (kote 15 – 25) er<br />
overvejende fladt. Enkelte steder er terrænet<br />
storbakket/bølget primært på grund af de højtliggende<br />
moræne- og terrassepartier, som har stor betydning for<br />
relieffet i området. Ådalene udgør en terrænmæssig<br />
kontrast, idet de skærer sig ind i de højere partier med<br />
lavtliggende, flade dalbunde (beliggende i kote 0-5).<br />
Området er morfologisk set meget præget af<br />
vandelementer, og kompleksiteten i området er stor<br />
primært pga. de store terræn- og jordartsvariationer.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
På smeltevandsterrassen er bevoksningen domineret af<br />
middelstore sammenhængende nåletræsplantager, af<br />
varierende alder, hvoraf de fleste er plantet efter 1950.<br />
Mellem de tilplantede områder findes mindre arealer<br />
med landbrug i omdrift, der er gennemskåret af korte<br />
rækker nord-syd gående levende hegn.<br />
I den sydlige del mellem Ebdrup og Kolind er graden<br />
af tilplantning mindre og arealer med intensivt<br />
landbrug dominerer området.<br />
I erosionsdalene samt i Ryom Ådal udgøres<br />
bevoksningen af tynde enkeltrækkede levende hegn,<br />
der står mellem opdyrkede og græssede arealer.<br />
Marker og højspændingsledninger mellem plantager<br />
Dyrkningsform<br />
Det er karakteristisk for både smeltevandsterrassen og<br />
erosionsdalene, at arealerne med landbrug i omdrift,<br />
kun udgør en mindre del af det samlede areal.<br />
Markfelterne er oftest små til middelstore og adskilt af<br />
tynde, enkeltrækkede levende hegn.<br />
Sammenhængende mose- og engarealer er udbredte<br />
langs vandløbene i de lavtliggende eroisionsdale og<br />
Ryom Ådal. Specielt i den østlige ende af Ryom Ådal<br />
og omkring Korup Å er andelen af uopdyrkede<br />
lavbundsarealer med mose, eng og rørskov stor.<br />
Flere steder i de lavtliggende dale forekommer<br />
græssede arealer og enkelte steder åbne vandflader.<br />
uopdyrkede arealer i Ryom Ådal<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Bebyggelsen i området er koncentreret i stationsbyen<br />
Kolind og i Thorsager, samt i de få mindre landsbyer<br />
Mesballe, Astrup, Skarresø og Ebdrup, og der er ingen<br />
landsbyer i ådalen. Nordvest for Thorsager samt ved<br />
Ebdrup Mark findes på smeltevandsterrassen et større<br />
sommerhusområde. Karakterområdet indeholder<br />
generelt meget lidt bebyggelse i det åbne land og fælles<br />
for de få spredte gårde er, at de er relativt små. Syd for<br />
Ryomgård på et lille terrasseparti ligger Gl. Ryomgård<br />
hovedgård (dateres til senmiddelalderen, hovedbygning<br />
fra 1600-tallet). Der er kirker i Kolind, Thorsager,<br />
Ebdrup og Skarresø.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Det er karakteristisk at det meste af bebyggelsen i<br />
området, både byer og samlinger af gårde ligger på<br />
randen af terrassepartierne tæt på grænsen til dalene.<br />
Placeringen af bebyggelserne afspejler således det flere<br />
hundrede år gamle kulturbetingede mønster, hvor ”eng<br />
føder ager”. Thorsager og Kolind indeholder en del<br />
nyere parcelhusbebyggelse. Gl. Kolind har efter<br />
jernbanens anlæggelse i 1876 udviklet sig til<br />
stationsbyen Kolind. Ryomgård, der ligger udenfor<br />
karakterområdet, har ligeledes haft en markant<br />
stationsbyudvikling og indeholder i dag et<br />
industriområde i ådalen syd for jernbanen, der<br />
medtages til karakterområdet. I Thorsager findes en<br />
rundkirke fra 1200-tallet (den eneste af slagsen i<br />
Jylland). Hovedgården Gl. Ryomgård udgør et<br />
renæssanceanlæg med hovedbygning og tilhørende<br />
gårdlænger, bomhus, parkanlæg og stendiger samt<br />
mølledam og møllegård vest for gårdanlægget.<br />
116
Hovedgårdsejerlavet er meget omfattende og strækker<br />
sig fra Ryom Å op på den nord for liggende<br />
moræneflade. Gården blev imidlertid udparcelleret i<br />
1804 og landskabet har kun hovedgårdspræg i<br />
umiddelbar nærhed af hovedgården. En nedlagt<br />
jernbanestrækning (anlagt 1876, nedlagt 1971), der i<br />
dag har status som bevaringsværdigt strækningsanlæg,<br />
forløber mellem Pindstrup (nabokarakterområde) og<br />
Ryomgård langs den nordlige grænse af<br />
karakterområdet. I den sydlige del af karakterområdet<br />
tæt ved Rostved (nabokarakterområde) findes et<br />
område, der strækker sig ind i nabokarakterområdet,<br />
med en stor koncentration af dysser og gravhøje samt<br />
flere bopladser. Ved Korup Sø forekommer endvidere<br />
mange bopladser og fundsteder.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Området indeholder nogle tekniske anlæg. Langs<br />
områdets nordlige og østlige grænse har en lokal<br />
jernbanelinie og en hovedvej et parallelt forløb. Fra<br />
Mesballe radierer et antal mindre<br />
højspændingsledninger mod vest, øst og syd og der er<br />
placeret en radiomast syd for byen.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse indenfor en periode, der<br />
strækker sig ca.50 år tilbage. I denne periode er den<br />
omfattende nåletræstilplantning af<br />
smeltevandsterrasserne påbegyndt. Inden da var<br />
størstedelen af arealerne på smeltevandsterrasserne<br />
drevet som landbrugsarealer iblandet mindre partier<br />
med hede.<br />
I erosionsdalene er den kulturhistoriske oprindelse<br />
mere diffus. I den vestlige ende af Ryom Ådal samt på<br />
spredte arealer i erosionsdalene, bl.a. i Elløv Enge, har<br />
der fundet dræning og opdyrkning sted af tidligere eng-<br />
og mosearealer, og her er tidsdybden ca. 50-100 år. Der<br />
forekommer dog en del sammenhængende arealer af<br />
varierende størrelse, hvor den oprindelige<br />
lavbundsvegetation er bibeholdt, bl.a. i den østlige<br />
ende af Ryom Ådal samt i Korup Ådal. På disse arealer<br />
er tidsdybden større (0-200 år). Korup Sø adskiller sig<br />
fra de resterende lavbundsarealer ved at den blev<br />
afvandet allerede i 1800-tallet. Lokalt repræsenterer<br />
hovedgårdsgårdsmiljøet omkring Gl. Ryomgård et<br />
ældre kulturmiljø med en tidsdybde over 200 år.<br />
Der erkendes et godt samspil mellem naturgrundlag og<br />
kulturbetingede mønstre i arealanvendelsen. På de<br />
sandede ekstramarginale aflejringer på<br />
smeltevandsterrassen er nåletræsplantager udbredte.<br />
Den tidligere landbrugsdrift på disse arealer har<br />
formentlig haft et ret ekstensivt præg. Samspillet<br />
mellem naturgrundlag og arealanvendelse erkendes<br />
således fortsat for disse arealer, dog i kraft af andre<br />
landskabselementer. På lavbundsarealerne i de<br />
lavtliggende dale er der ligeledes en god<br />
overensstemmelse mellem den ekstensive<br />
arealanvendelse og det vandlidende naturgrundlag. På<br />
trods af at der er foregået dræning i erosionsdalene,<br />
fremstår de i dag som ekstensive eng- og mosearealer<br />
med rørskov, hvor de tørreste partier er græssede.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karaktergivende elementer, dvs. den<br />
højtliggende, flade smeltevandsterrasse,<br />
nåletræsplantagerne og markfladerne samt de lave<br />
græssede erosionsdale er alle af middel størrelse, og<br />
gør derfor landskabet til et middelskalalandskab.<br />
Nåletræsplantagerne samt de levende hegn på de<br />
opdyrkede arealer mellem plantagerne bevirker, at<br />
landskabet opfattes som lukket på<br />
smeltevandsterrassen. I erosionsdalene opfattes<br />
landskabet som transparent til åbent, idet det primært er<br />
de få og tynde levende hegn, der er rumskabende.<br />
Terræn og skovvegetation på smeltevandsterrasserne<br />
danner en intern rumlig afgrænsning. Det overordnede<br />
rumlige afgrænsning er noget diffus, men markeres<br />
mod nord af terræn og beplantning i den tilstødende<br />
Fjeld skov.<br />
De mange forskellige karaktergivende elementer samt<br />
den visuelle vekselvirkning mellem<br />
smeltevandsterrasse og erosionsdale gør, at området<br />
forekommer sammensat.<br />
Området som helhed er ikke domineret af noget<br />
tydeligt og let erkendeligt mønster. I Ryom Ådal<br />
erkendes dog et middelstærkt, rektangulært<br />
mosaikmønster af opdyrkede og græssede arealer<br />
adskilt af tynde levende hegn.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder optræder i kraft af de<br />
terræn- og vegetationsbestemte kontraster i<br />
karakterområdet. I det forgrenede net af transparente til<br />
åbne lavtliggende erosionsdale træder den overordnede<br />
rumlige afgrænsning særligt tydeligt frem pga. de<br />
markante dalsider. Denne kontrast understreges mange<br />
steder af skovvegetation på toppen af dalsiderne.<br />
Dalene giver endvidere mulighed for at opleve<br />
geotoper med tørlagt litorinahavbund samt gamle<br />
kystlinier. I Ryom Ådal opleves dalrummet særlig<br />
tydeligt i kraft at det langstrakte og tydelige<br />
ådalsforløb. Gl. Ryomgård med tilhørende<br />
karakteristiske hovedgårdselementer udgør et ældre<br />
kulturmiljø, som repræsenterer en visuel<br />
oplevelsesmulighed. I erosionsdalene udgør<br />
naturarealer i form af eng, mose, rørskov og krat i<br />
større sammenhængende områder visuelle<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
117
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
De karaktergivende elementer er overvejende intakte i<br />
forhold til den kulturhistoriske oprindelse, idet<br />
arealanvendelsen på terrassefladerne hovedsageligt<br />
udgøres af yngre nåletræsplantager, som er plantet<br />
indenfor de sidste 50 år. Erosionsdalene med mose, eng<br />
og rørskov, synes ligeledes intakte i forhold til den<br />
200-årige oprindelse, idet arealanvendelsen her stadig<br />
er overvejende ekstensiv, og der kun ses få partier med<br />
opdyrkede marker. De karaktergivende elementer for<br />
hovedgårdsmiljøet vurderes at være intakte lokalt<br />
omkring hovedgården, men det oprindelige<br />
hovedgårdsejerlav er pga. udparcellering ikke længere<br />
erkendeligt i landskabet og således mindre intakt. I<br />
perioden fra landskabskarakterens kulturhistoriske<br />
udgangspunkt for ca. 50 år siden ændrer<br />
bebyggelsesmønstret sig en del, idet byerne Thorsager<br />
og Kolind vokser med nye parcelhuse. Der anlægges<br />
endvidere et nyere sommerhusområde ved Ebdrup<br />
Mark samt i Hedeskov, og industriområdet syd for<br />
Ryomgård udvides.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer er generelt stabile og i<br />
god vedligeholdelsesmæssig tilstand, både på<br />
smeltevandsterrassen og i erosionsdalene. På<br />
smeltevandsterrassen ses en kontinuert foryngelse i<br />
kraft af nyplantede skovparceller, og der er ikke<br />
tendens til ekstensivering af de opdyrkede områder.<br />
I erosionsdalene er de naturligt forekommende lysåbne<br />
naturtyper mose og eng kun få steder påvirket af<br />
tilgroning, hvilket indikerer at området plejes, og de<br />
opdyrkede arealer synes generelt veldrænede og<br />
velfungerende. Den vedligeholdelsesmæssige tilstand<br />
af de visuelle oplevelsesmuligheder er generelt god.<br />
Dog er flere gravhøje i den sydlige del af<br />
karakterområdet begrænset synlige som følge af<br />
beplantning.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren og oplevelsesmulighederne synes<br />
generelt at være uforstyrret. Togtrafikken i området<br />
synes ubetydelig og højspændingsledningerne påvirker<br />
kun området i ringe grad grundet deres størrelse og<br />
landskabets lukkede til transparente karakter. En<br />
længere strækning af Ryom Ådal er dog udsat for<br />
mindre grad af støjpåvirkning og visuel uro langs<br />
hovedvejen mellem Kolind og Ryomgård.<br />
Industriområdet syd for Ryomgård påvirker kun den<br />
bynære del af Ryom Ådal, idet området er afskærmet<br />
af beplantning.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af<br />
områdets landskabskarakter er fortsat drift af<br />
plantagearealer og landbrugsarealer, herunder græsning<br />
af engarealer. Ekstensivering af lavtliggende opdyrkede<br />
landbrugsarealer vil dog i det omfang, det er ønskeligt,<br />
medvirke til en udvidelse af eksisterende natur og<br />
halvkulturarealer i dalene, hvorved intaktheden af disse<br />
arealer bedres. Dette vil kunne bringe disse arealer i<br />
bedre overensstemmelse med deres kulturhistoriske<br />
oprindelse. Funktionsafgrænsningerne mellem<br />
smeltevandsterrasse og erosionsdale fremtræder<br />
overvejende klare. Dog ses en tendens til at<br />
industrifunktioner knyttet til stationsbyen Ryomgård,<br />
breder sig ned i Ryom Ådal.. Fortsættes udviklingen vil<br />
den ellers klare afgrænsning sløres.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Mulige byvækstområder: To større kiler syd for<br />
Kolind, lille område nordvest for Thorsager, lille<br />
område syd for Ryomgård.<br />
§3-områder: I erosionsdalene er store arealer udpeget<br />
som hhv. eng og mose<br />
Skovrejsning: Mindre område i Hvitvedgård Plantage<br />
samt større område på smeltevandsterrassen nordøst for<br />
Thorsager.<br />
Skovtilplantning uønsket: I alle erosionsdalene er<br />
skovrejsning uønsket.<br />
SFL-områder (særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Alle erosionsdalene er udpegede som hhv.<br />
denitrifikationsområder eler lavbundsområder<br />
MVJ-aftaler (miljøvenlige jordbrugsforanstaltnings<br />
aftaler): Aftaler er indgået på mindre arealer i<br />
erosionsdalene, især i Ryom Ådal og omkring Tjerrild<br />
Bæk.<br />
Naturområder: Spredte mindre områder i<br />
erosionsdalene. Større sammenhængende område i den<br />
østlige del af Ryom Ådal nær sammenløbet med Korup<br />
Å.<br />
Mulige naturområder: På næsten samtlige<br />
lavbundsarealer i karakterområdet.<br />
Geologisk interesseområde: Hele Ryom Ådal, Korup<br />
Sø og den sydvestlige del af karakterområdet, der<br />
ligger i overgangen til Rønde Randmoræne.<br />
Særliglandskabeligt interesseområde: Alle<br />
erosionsdalene samt skovområdet øst for Skaføgård.<br />
Kulturmiljø: Del af Skaføgård hovedgårdsejerlav i den<br />
vestlige del, område med gravhøje i den sydlige del, Gl<br />
Ryomgård, formodet kult- og gravanlæg omkring<br />
Ballebakke og øst for Marie Magdalene, bopladser ved<br />
Korup Sø.<br />
Kirkeindsigtsområde: Naboarealer til kirkerne i<br />
Kolind, Thorsager, Ebdrup og Skarresø.<br />
Vandmiljøplan 2: Arealer langs Ryom Å, Mårup Å og<br />
Bugtrup Bæk.<br />
118
119
Vurdering af Thorsager smeltevandsterrasse (85)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig Karakteristisk<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer i form af de delvist plantagedækkede, højtliggende smeltevandsterrasser og de<br />
græssede, lavtliggende erosionsdale fremtræder tydeligt i landskabet. Det samme gør sig gældende for de<br />
afvekslende terrænforhold og rumlige forhold, hvor kontrasten mellem de åbne og lavtliggende erosionsdale<br />
og de mere lukkede og højtliggende terrassepartier tydeligt erkendes. De forskellige arealanvendelser<br />
afspejler tydeligt forskellen i naturgrundlaget på hhv. terrassefladerne og i erosionsdalene.<br />
Oprindelsen ses ligeledes tydeligt i landskabet. Den er sat til er ca. 200 år i de græssede dale, som ifølge<br />
historiske kort har været græssede engarealer tilbage i 1800-tallet, og til ca. 50 år på terrassefladerne, der<br />
gradvist er blevet tilplantet med nåletræsplantager siden 1950’erne. Hele karakterområdet vurderes derfor<br />
som særlig karakteristisk.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Hele karakterområdet<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder udgøres primært af de rumdannende terrænovergange mellem dalbunde og<br />
terrasseflader, der giver landskabet et meget afvekslende præg og skaber nogle markante rumforhold i<br />
dalene. Der udover indeholder dalene oplevelsesmuligheder i form af enge og moser, der giver mulighed for<br />
naturoplevelser.<br />
Endelig er der visuelle oplevelsesmuligheder knyttet til hovedbygningen på Gl. Ryomgård. Hovedbygningen<br />
er en gammel rødstens rennæssancebygning med tilhørende lader, parkanlæg, portnerhus, møllegård og<br />
mølledam. Sammen udgør de ældre bygningsanlæg et velholdt og kulturhistorisk interessant nærmiljø<br />
omkring hovedgården.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hele karakterområdet<br />
Intaktheden i karakterområdet vurderes generelt som god. På terrassefladerne afspejler den store<br />
beplantningstæthed den udvikling, der er sket gennem de sidste 50 år, hvor de fleste af plantagearealerne er<br />
blevet anlagt på de forholdsvis sandede jordbund. Terrassepartierne er således blevet omskabt i midten af<br />
1900-tallet fra at have været åbne landbrugsarealer til i dag hovedsageligt at være lukkede plantagearealer<br />
iblandet mindre opdyrkede arealer.<br />
I erosionsdalene afspejler den meget udbredte græsning, en tidligere anvendelse af de lave og mere<br />
vandlidende arealer. Den nuværende arealanvendelse stemmer formentlig godt overens med<br />
arealanvendelsen for 200 år siden, og de få opdyrkede arealer i dalene er ikke nok til at gære intaktheden<br />
dårligere.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivende elementer vurderes som værende god, idet<br />
plantagearealerne er under stadig foryngelse og erosionsdalene plejes godt gennem omfattende græsning.<br />
Således ses kun en meget lille grad af tilgroning i dalene.<br />
Dog er de oplevelsesrige terrænovergange mellem terrasser og dalbunde i nogle tilfælde mindre godt<br />
vedligeholdte. Det skyldes at nogle af plantagerne ses at dække dalsiderne, og derved slører de<br />
terrænovergangene. Det ses bl.a. i den store plantage syd for Mesballe.<br />
120
Ryomgård<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af det nære miljø omkring hovedgården Gl. Ryomgård er ligeledes<br />
god, idet hovedbygningen og omkringliggende parkanlæg, portnerbolig, driftsbygninger, stendiger og<br />
mølledam alle er velholdte.<br />
Uforstyrrethed<br />
Tæt på Kolind<br />
Området er generelt uforstyrret. Dog forekommer der en lokal forstyrrelse langs hovedvejen mellem Kolind<br />
og Pindstrup i form af trafikstøj og visuel uro. Samtidig er den nordvestlige byrand i Kolind ned mod Ryom<br />
Ådal dårligt afskærmet og forstyrrer lokalt de lavtliggende arealer.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand er god i hele karakterområdet.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Terrænovergangene har en lille kapacitet overfor den igangværende udviklingstendens med tilplantning af<br />
dalsiderne. En yderligere tilplantning af dalsiderne vil bevirke, at terrænforskellene udviskes og den særlige<br />
fornemmelse af et afvekslende terræn sløres.<br />
Eventuel tilplantning i skovrejsningsområdet (Regionplan 2005) på terrassefladen nordøst for Thorsager kan<br />
fint absorberes af de omkringliggende plantagearealer. Derimod er kapaciteten i forhold til nye plantninger i<br />
Hvitvedgård Plantage begrænset, da den hovedsageligt vil ske på dalsiderne, og dermed sløre terrænet.<br />
Det mulige byvækstområde nordvest for Thorsager kan absorberes af de tilstødende plantager, ligesom<br />
byvækstområdet på terrassefladen vest for Kolind kan absorberes. Derimod er kapaciteten lavere overfor<br />
byvækstområdet sydøst for Kolind ned til Kolind Kær. Det skyldes, at eventuel byudvikling bliver placeret<br />
på en terrænkant og dermed bliver meget synlig fra den overfor liggende dalside, samtidig med at den bliver<br />
svær at afskærme mod øst.<br />
121
122
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Thorsager Smeltevandsterrasse (85)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Erosionsdalene<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategier:<br />
De åbne, lavtliggende erosionsdale og dalsiderne der markerer overgangen mellem dale og<br />
smeltevandsterrasser skal bevares og beskyttes. Det samme gælder for den ekstensive arealanvendelse i form<br />
af græssede enge og mosearealer.<br />
• Erosionsdalene skal forsat plejes og friholdes for tilgroning ved hjælp af græsning og<br />
høslæt.<br />
• Dalene og dalsiderne skal holdes åbne, idet de indikerer overgangene mellem<br />
terrasseflade og dalbund. Det betyder, at der ikke skal etableres yderligere beplantning i<br />
form af nåletræsparceller og levende hegn i dalbundene og på dalsiderne.<br />
• Af samme årsag bør der ikke etableres ny bebyggelse på dalsiderne.<br />
• I den nordligste dal Ryom Ådal skal Hovedgården Gl. Ryomgård med hovedbygning,<br />
parkanlæg, stendiger, bomhus, møllegård og mølledam bevares i sin helhed og fortsat<br />
vedligeholdes som i dag.<br />
• Udvidelse af industriområdet syd for Ryomgård længere ud i ådalen skal undgås, idet det<br />
vil forstyrre ådalskarakteren.<br />
Delområde 2: Smeltevandsterrassen<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Ingen visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategier:<br />
Den mere lukkede, højtliggende og opdyrkede smeltevandsterrasse, som er delvist tilplantet med nåletræer<br />
og levende hegn, skal bevares.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes på de opdyrkede arealer.<br />
• Fordelingen mellem opdyrkede arealer og nåletræsplantninger skal opretholdes, så<br />
smeltevandsterrassen ikke lukkes helt af nåletræsplantinger. Eventuelt kan nogle af<br />
nåletræsplantningerne konverteres til overdrev eller hedearealer, som er naturtyper der var<br />
en del af karakteren inden smeltevandsterrasserne blev omskabt til delvist tilplantede<br />
landbrugsarealer.<br />
• De mulige byvækstområder som er udpeget i Regionplan 2005 omkring Thorsager og<br />
Kolind kan foregå uden at karakteren påvirkes negativt. Dog er byudvikling syd for<br />
Kolind ned mod Kolind Kær uhensigtsmæssig, idet det vil omfatte dalsiden ned mod<br />
kæret.<br />
• Der kan opføres enkelte nye sommerhuse i de eksisterende sommerhusområder nord for<br />
Thorsager og ved Ebdrup Mark, i det omfang de opføres inde i de allerede bebyggede<br />
områder.<br />
123
124
Landskabskarakterkortlægning<br />
Karakterbeskrivelser, Landskabsvurderinger,<br />
Målsætninger og Forvaltningsstrategier i <strong>Syddjurs</strong><br />
<strong>Kommune</strong><br />
- et eksempelprojekt<br />
Bind 1 – del 2<br />
ÅRHUS AMT<br />
December 2006
Udgiver: Århus Amt<br />
Lyseng Allé 1<br />
8270 Højbjerg<br />
Udgivelsesår: December 2006<br />
Titel: Landskabskarakterkortlægning.<br />
Karakterbeskrivelser, Landskabsvurderinger,<br />
Målsætninger og Forvaltningsstrategier<br />
i <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong><br />
- eksempelprojekt.<br />
Bind 1 – del 2.<br />
Udarbejdet af: Nicolai Reinhold Christensen, Landskabsforvalter<br />
Signe Marie Iversen, Landskabsforvalter<br />
Martin Skjøtt Linneberg, Naturgeograf<br />
Projektledelse: Vilhelm B. Michelsen<br />
Jens Tang<br />
Baggrundskort: Copyright Kort og Matrikelstyrelsen.
Indholdsfortegnelse<br />
Landskabskarakterområder<br />
Pindstrup Mose ……………………………………………………………………………..1<br />
Rønde Randmoræne ……………………………………………………………………….12<br />
Mols Bjerge ………………………………………………………………………………..24<br />
Ebeltoft Randmoræne ……………………………………………………………………...36<br />
Stubbe Sø ………………………………………………………………………………….46<br />
Hyllested Morænelandskab ………………………………………………………………..57<br />
Elsegårde …………………………………………………………………………………...69<br />
Skødshoved Randmoræne ………………………………………………………………….81<br />
Vrinners Morænelandskab ………………………………………………………………….93<br />
Helgenæs Morænelandskab ……………………………………………………………….106<br />
Samlet målsætningskort for <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>………………………………………….118
Landskabskarakterområde:<br />
Pindstrup Mose (86)<br />
01.11.04 SMI og NRC. Regionalt niveau. Feltreg. 86-<br />
1.Skaføgård og 86-2 Kålø.<br />
Nøglekarakter<br />
Lavtliggende flad og transparent til lukket<br />
smeltevandsterrasse med landbrug af varierende<br />
intensitet.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området består i en smeltevandsterrasse, der<br />
gennemskæres af Vejle Å. Smeltevandsterrassen er en<br />
del af et større smeltevandsterrasseforløb og støder<br />
mod sydøst op til Thorsager smeltevandsterrasse. Mod<br />
nordøst afgrænses området af moræneplateauet med<br />
Løvenholm skovene, mod nordvest af<br />
kommunegrænsen for den kommende <strong>Syddjurs</strong><br />
<strong>Kommune</strong> og mod vest af moræneplateauet ved<br />
Mørke.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakteren er især præget af det<br />
lavtliggende flade terrasselandskab med en<br />
sammensat arealanvendelse. Arealanvendelsen<br />
varierer mellem opdyrkede marker, braklægning og<br />
græsning, med en stigning i intensiveringen mod<br />
nordvest og en større udbredelse af levende hegn,<br />
der aftager i nordvestlig retning. Den ringe<br />
udbredelse af bebyggelse i det åbne land med få<br />
gårde og enkelte huse overvejende i områdets midte<br />
er endvidere karaktergivende.<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse indenfor en periode, der<br />
strækker sig ca.50- 100 år tilbage. I denne periode<br />
er store eng- og moseområder, herunder Pindstrup<br />
og Kastrup moser gradvist blevet drænet og<br />
efterfølgende udlagt til græsning og i mindre grad<br />
opdyrkning. Hovedgårdslandskabet ved Skaføgård<br />
repræsenterer en stor kontinuitet i arealanvendelsen<br />
(>200 år).<br />
Der forekommer en forholdsvis tydelig<br />
sammenhæng mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse, idet de tidligere vandlidende<br />
mosearealer fortsat har et ekstensivt præg<br />
Sammenhængen sløres dog noget af, at der på<br />
Skaføgårds jorder siden 1870’erne har foregået<br />
opdyrkning af enge og tilplantning af skov.<br />
Den rumlige afgrænsning ændrer sig fra at være<br />
lukket i Pindstrup Mose til at blive mere transparent<br />
i nordvestlig retning. Dette er betinget af et skifte i<br />
beplantningen fra mere sammenhængende og<br />
længere levende hegn til kortere<br />
usammenhængende. De levende hegn medvirker til<br />
at inddele græsarealer og markfelter i landskabsrum<br />
af middelskala. Det overordnede rum erkendes i<br />
form af den hævede moræneflade og et skifte i<br />
vegetationen til mere bevoksning udenfor området<br />
mod vest.<br />
To kontrasterende delområder kan udskilles ved<br />
Skaføgård hovedgård samt langs Vejle Å.<br />
Arealanvendelsen er kontrasterende på Skaføgårds<br />
jorder, idet disse fremtræder med store opdyrkede<br />
markfelter, lange store læhegn og gamle alléer.<br />
Langs Vejle Å forekommer et langstrakt<br />
kontrasterende naturområde med åbne vandflader<br />
og med bræmmer af mose og krat på begge sider af<br />
åen og partier med løv og nål.<br />
Der er visuelle oplevelsesmuligheder tilknyttet<br />
hovedgårdslandskabet, da det repræsenterer et ældre<br />
velfungerende kulturmiljø. Visuelle<br />
oplevelsesmuligheder optræder endvidere i<br />
naturarealerne langs åen som følge af variationen<br />
mellem bevoksningen og de våde elementer.<br />
Nøglekarakteristika vurderes overvejende at være<br />
intakte. Dog har der indenfor hovedgårdsejerlavet<br />
fundet opdyrkning sted af tidligere engarealer. Den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivende elementer og visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er generelt god. Områdets<br />
landskabskarakter er ikke nævneværdigt påvirket af<br />
tekniske anlæg og helhedsindtrykket for området<br />
synes roligt. Dog bevirker fabriksanlægget ved<br />
Pindstrup en lokal forstyrrelse.<br />
Naturgrundlag - Jha<br />
Området udgør den fjerneste del af det<br />
smeltevandsterrasseforløb, der starter mod sydøst med<br />
Tirstrup Hedeslette og Thorsager Smeltevandsterrasse.<br />
Ligesom den tilgrænsende smeltevandsterrasse er<br />
området gennemskåret af lavtliggende arealer med<br />
hævet littorinahavbund, som dog har et mere ensartet<br />
forløb end på Thorsager smeltevandsterrasse.<br />
Den dominerende jordart er som i de andre<br />
terrasseområder ekstramarginale aflejringer. På<br />
arealerne med littorinahavbund ses<br />
ferskvandsaflejringer samt få mindre partier med<br />
marint sand og ler. Den hævede havbund er således<br />
stort set overlejret af ferskvandsaflejringer, hvilket<br />
træder tydeligst frem langs Vejle Å.<br />
1
Terrænet må betegnes som en flade i størstedelen af<br />
området, beliggende i kote 9 – 11. Lige umiddelbart<br />
nordvest for Ringsø og nord for Pindstrup er terrænet<br />
lokalt en lille smule hævet og beliggende i henholdsvis<br />
kote 22 (Gejlbakke) og kote18.<br />
Området er hydrologisk set præget af den lave<br />
beliggenhed, og har som helhed karakter af<br />
lavbundsområde. Nordvest for Pindstrup Mose har<br />
Vejle Å sit udspring og løber herfra mod nordvest med<br />
udløb i Alling Å (udenfor karakterområdet). I området<br />
ved Vejle Å’s udspring ses en del sammenhængende<br />
mosearealer samt åbne vandflader.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Bevoksningen i området er overvejende koncentreret i<br />
den nordøstlige del omkring Vejle å samt i områdets<br />
sydvestlige del tæt ved områdegrænsen. Langs Vejle Å<br />
forekommer sammenhængende langstrakte arealer med<br />
krat og mose samt sammenhængende partier med<br />
mindre træer af overvejende løv. I områdets østlige del<br />
nord for Pindstrup langs områdets grænse mod<br />
Løvenholmområdet samt umiddelbart nordvest for<br />
Ringsø forekommer nåletræsplantager, mens der i<br />
tilknytning til hovedgårdslandskabet i den sydvestlige<br />
del af området er en bøgeskov. Levende hegn<br />
forekommer i form af længere sammenhængende hegn<br />
i den østlige del af området i Pindstrup Mose og<br />
kortere mere usammenhængende hegn i de vestlige og<br />
nordvestlige dele af området.<br />
Dyrkningsform<br />
Området er præget af landbrugsproduktion i en<br />
overvejende ekstensiv form. Omkring Pindstrup Mose<br />
og Kastrup mose ses en ekstensiv dyrkningsform med<br />
flere arealer under brak og græsning. I områdets<br />
nordvestlige udkant tæt ved hovedvejen ses en mere<br />
landbrugsintensivudnyttelse af arealerne i form af<br />
kornproduktion. I den sydvestlige del af området ses<br />
store intensivt opdyrkede markfelter, der ligger i<br />
tilknytning til Skaføgård hovedgård.<br />
Græsningsarealer centralt i karakterområdet<br />
Langs Vejle Å er et stort sammenhængende<br />
moseområde og der forekommer flere åbne vandflader.<br />
Syd for åen forekommer flere mindre arealer med mose<br />
og eng mellem græsningsarealer i Pindstrup Mose.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Området er generelt uden megen bebyggelse. Enkelte<br />
husmandssteder og mindre huse er beliggende i<br />
områdets midte vest for Smørmose. I Ringsø ses en<br />
mindre samling huse. Langs den vestlige grænse til<br />
morænefladen ses enkelte småhuse og husmandssteder<br />
tæt ved hovedvejen. I områdets sydlige del ligger<br />
Skaføgård (opført år 1579) med omgivende<br />
hovedgårdslandskab.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Områdets udvikling er nært knyttet til de store centralt<br />
beliggende mosearealer som har fungeret som store<br />
tørveressourcer og dannet grundlag for en<br />
befolkningsmæssig og industriel udvikling i området.<br />
Opførelsen af den lille samling huse ved Ringsø har<br />
således nær tilknytning til mosebruget, idet husene<br />
oprindeligt har været opført som arbejderboliger for<br />
ansatte ved mosebruget. I den nordøstlige del af<br />
karakterområdet forløber den tidligere<br />
jernbanestrækning mellem Ryomgård og Randers, der i<br />
dag er udlagt til stiforløb. Hovedgården Skaføgård i<br />
områdets sydlige del fremtræder tydeligt med avlsgård<br />
ladebygninger vandgrave, park, smedje, vognhus samt<br />
gammel allébeplantning og stendige langs<br />
tilkørselsvejen. Anlægget er omkranset af skov og en<br />
mindre sø mod øst, og store markfelter mod vest.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Områdets infrastruktur er hovedsageligt knyttet til<br />
områdets yderkanter. I den østlige del løber den nordsyd<br />
gående hovedvej mellem Auning og Ryomgård. I<br />
den vestlige del løber den nord-syd gående hovedvej<br />
mellem Auning og Hornslet. Ved Pindstrup Mose i<br />
tilknytning til Pindstrup (nabokarakterområde) i den<br />
østlige del af området ligger et større fabriksanlæg med<br />
2
en markant skorsten, der udgøres af Novopan<br />
Træindustri A/S. Fabriksanlægget har byzonestatus.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse indenfor en periode, der<br />
strækker sig ca. 50-100 år tilbage. I denne periode er<br />
der gradvist sket store ændringer i arealanvendelsen,<br />
hvor store eng- og moseområder, herunder Pindstrup<br />
og Kastrup moser, er blevet drænet og efterfølgende<br />
udlagt til græsning og i mindre grad opdyrkning. I<br />
Smørmose og Vesterkær har tørvegravning, formentlig<br />
under 2. v.kr., ført til dannelsen af åbne vandflader.<br />
Hovedgårdslandskabet ved Skaføgård, der udgør et<br />
delområde i den sydlige del af karakterområdet,<br />
repræsenterer imidlertid en stor kontinuitet i<br />
arealanvendelsen (> 200 år) om end der siden 1870 har<br />
fundet større arealmæssige ændringer sted med<br />
opdyrkning af enge og tilplantning af skov.<br />
Stendige og allébeplantning ved Skaføgård<br />
Der ses et forholdsvist tydeligt sammenspil mellem<br />
naturgrundlaget og de kulturhistorisk betingede<br />
mønstre i arealanvendelsen. Således er den mest<br />
ekstensive arealanvendelse i form af mose- og<br />
kratarealer med sammenhængende partier af løvtræer<br />
udbredt langs Vejle Å og overvejende på<br />
ferskvandsaflejringer. De afgræssede og opdyrkede<br />
arealer befinder sig på de ekstramarginale aflejringer<br />
på smeltevandsterrassen, med den mest intensive<br />
landbrugsmæssige udnyttelse på den vestlige<br />
terrasseflade. Der er dog i tilknytning til den<br />
landbrugsmæssige udnyttelse af arealerne i Pindstrup<br />
og Kastrup moser foretaget omfattende<br />
dræningsarbejder af de tidligere vandlidende arealer.<br />
På Skaføgårds jorde ses endvidere en mere intensiv<br />
landbrugsmæssig udnyttelse, der bl.a. har medført<br />
opdyrkning af tidligere engarealer.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karaktergivende elementer består i den jævne<br />
terrasseflade med en arealanvendelse, der varierer<br />
mellem græsning, braklægning og opdyrkede marker,<br />
med en stigning i intensiveringen mod områdets<br />
nordvestlige udkant. Endvidere udgøres de<br />
karaktergivende elementer af en fordeling af længere<br />
sammenhængende levende hegn, der i vestlig retning<br />
gradvist bliver kortere og mere usammenhængende,<br />
samt en ringe udbredelse af bebyggelse i det åbne land<br />
med få husmandssteder og enkelte huse overvejende i<br />
områdets midte og vestlige udkant. Den<br />
forskelligartede arealanvendelse giver landskabet en<br />
sammensat karakter.<br />
Områdets relativt mange, og lange sammenhængende<br />
til korte usammenhængende levendehegn inddeler<br />
fladen i lukket til transparente landskabsrum af<br />
middelskala. Markfelterne og hegnene skaber en<br />
struktur i landskabet opbygget af flader og linier. Der<br />
ses ikke noget tydeligt mønster.<br />
Det overordnede rum erkendes i form af ændringerne i<br />
terræn og vegetation ved grænsen til den hævede<br />
moræneflade mod vest.<br />
Transparente landskabsrum mellem levende hegn<br />
Kontrasterende delområder kan skilles ud ved<br />
Skaføgård Hovedgård og langs Vejle Å.<br />
Delområdet ved Skaføgård er kontrasterende, idet<br />
hovedgårdslandskabet fremtræder med store<br />
markfelter, store læhegn, stendiger, gamle alléer og<br />
store gamle bygninger.<br />
Området langs Vejle å er ligeledes kontrasterende til<br />
det omkringliggende ekstensive landbrugsland, idet det<br />
fremtræder mere lukket med større sammenhængende<br />
mose- og kratarealer.<br />
3
Hovedgårdslandskabet indeholder visuelle<br />
oplevelsesmuligheder, da der er tale om et let<br />
genkendeligt mønster af landskabselementer<br />
kendetegnende for hovedgårdslandskaber.<br />
Langs åen ses endvidere visuelle oplevelsesmuligheder<br />
i form af en vekslen mellem sammenhængende partier<br />
med mindre løvtræer og åbne vandflader nær<br />
Pindstrup. I sammenhæng med løvtræsbevoksningen er<br />
nåletræsplantager.<br />
Områdets landskabskarakter er ikke påvirket af visuel<br />
uro. De to hovedveje i områdets kanter bevirker dog en<br />
afdæmpet støj som følge af trafikken, mens<br />
helhedsindtrykket forekommer roligt.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Karakterområdets nøglekarakteristika vurderes at være<br />
intakte. Set i forhold til landskabets oprindelse er der<br />
tale om et relativt ungt landbrugslandskab, og de<br />
karaktergivende elementer er stort set uændrede siden<br />
udgangspunktet. Det kontrasterende delområde langs<br />
Vejle Å vurderes ligeledes at være intakt, eftersom<br />
bevoksningen fremtræder tæt og sammenhængende og<br />
vandfladerne åbne. Endvidere vurderes<br />
nøglekarakteristikaene for hovedgårdslandskabet til at<br />
være intakte, idet de fleste elementer karakteristisk for<br />
denne type landskab er tilstede. Der er her tale om et<br />
fungerende kulturmiljø.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer vurderes at være i en<br />
stabil og god tilstand, da den varierende<br />
landbrugsproduktion synes at afspejle naturgrundlaget.<br />
Eftersom jordbundsforholdene overvejende består i<br />
ekstramarginale aflejringer samt partier med<br />
ferskvands dannelser på overvejende lavbundsarealer<br />
må man forvente en varierende opdyrkningsgrad<br />
betinget af relativt sandede og vandlidende jorder.<br />
Hovedgårdslandskabet i den sydlige del af området<br />
fremstår velplejet og i fortsat drift. Langs Vejle Å<br />
synes naturarealerne at være i en god tilstand, da<br />
variationen i naturtyperne afspejler den forventelige<br />
sammensætning på det givne successionsstadie.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren synes generelt at være uforstyrret.<br />
Det tekniske element i form af Novopan Træindustri<br />
A/S har dog lokalt en forstyrrende indvirkning på<br />
landskabskarakteren..<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af<br />
områdets landskabskarakter er fortsat drift af<br />
landbrugsarealerne, herunder pleje af<br />
hovedgårdslandskabet. I delområdet langs Vejle Å vil<br />
en fortsat adskillelse af åbne vandflader og<br />
omkringliggende bevoksning medvirke til at opretholde<br />
vandfladerne som kulturhistoriske spor.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Skovrejsning: Nordvest for Skaføgård.<br />
Område, hvor skovtilplantning er uønsket: Kastrup og<br />
Pindstrup moser og umiddelbart vest for Skaføgård<br />
SFL-områder: Området er udpeget til lavbund, undt.<br />
omkring Ringsø og Skaføgård.<br />
Planlagt byområde: Mellem Pindstrup og Ringsø og<br />
øst for Novopan Træindustri A/S samt i nordlig udkant<br />
af Pindstrup.<br />
Muligt byvækstområde: Bebyggelse i hesteskoform<br />
rundt om Novopan Træindustri A/S samt i nordlig<br />
udkant af Pindstrup.<br />
Særlig landskabeligt interesseområde: Området ved<br />
Kastrup Mose, langs Vejle Å og omkring Skaføgård<br />
Geologisk interesseområde: Hele<br />
smeltevandsterrassen.<br />
Kulturmiljø: Skaføgård hovedgårdsejerlav.<br />
MVJ-aftaler (aftaler om miljøvenlige<br />
jordbrugsforanstaltninger): Mindre areal med<br />
gældende aftale i Pindstrup Mose, der er<br />
sammenhængende med areal i det sydøstlige<br />
karakterområde.<br />
Naturområder: Større sammenhængende områder<br />
langs Vejle Å og i Pindstrup Mose, enkelt areal i<br />
Kastrup Mose.<br />
Mulige naturområder: Større sammenhængende<br />
områder vest for Vejle Å mellem Ring (nord for<br />
kommunegrænsen) og hovedgårdslandskabet<br />
SFL område (særligt følsomt landbrugsområde):<br />
Områderne er sammenfaldende med de mulige<br />
naturområder. Endvidere er der SFL områder i<br />
tilknytning til åen og i Pindstrup Mose.<br />
4
Landskabskvalitetsvurdering: Pindstrup Mose (86)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder tydeligt i størstedelen af<br />
karakterområdet. Dyrkningsformen varierer mellem græsning, braklægning og enkelte intensivt opdyrkede<br />
arealer, hvoraf sidstnævnte har den største udbredelse i områdets vestlige udkant. Spredt i området<br />
forekommer enkelte mindre mosearealer. Beplantningen består i størstedelen af karakterområdet i en<br />
forholdsvis stor udbredelse af levende hegn samt enkelte spredte småplantninger. Sammensætningen af de<br />
levende hegn ændres gradvist fra at være længere sammenhængende hegn i den østlige del til at blive kortere<br />
og mere usammenhængende i den vestlige del. Beplantningsfordelingen bevirker en lukket til transparent<br />
rumlig afgrænsning. Sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse er overvejende god, idet den<br />
landbrugsmæssige udnyttelse af de tidligere mosearealer i Kastrup og Pindstrup moser har et overvejende<br />
ekstensivt præg. Sammenhængen er dog noget sløret på disse arealer som følge af, at forudsætningen for den<br />
landbrugsmæssige udnyttelse har været omfattende dræning af tidligere vandlidende arealer.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse fremtræder tydeligt, idet den varierende opdyrkningsgrad,<br />
der har været kendetegnende for området de sidste ca. 50 – 100 år, stadig er udbredt. Størstedelen af området<br />
vurderes følgelig til karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Naturområde langs Vejle Å<br />
Landskabskarakteren i den nordøstlige del af karakterområdet adskiller sig fra den dominerende<br />
landskabskarakter. Den afvigende karakter er betinget af et sammenhængende område med krat og<br />
sumpskov samt løv- og nåletræspartier i et langstrakt bælte langs Vejle Å, der strækker sig udenfor<br />
kommunegrænsen. I tilknytning til åen forekommer store åbne vandflader blotlagte ved tørvegravning. Den<br />
megen beplantning og de åbne vandflader bevirker nogle andre karaktergivende landskabselementer og en<br />
lukket rumlig afgrænsning, og delområdet vurderes følgelig til kontrasterende.<br />
Skaføgård Hovedgårdslandskab<br />
Landskabskarakteren i den sydvestlige del af karakterområdet adskiller sig endvidere fra områdets øvrige<br />
karaktertræk. Delområdet er karakteriseret ved et udpræget hovedgårdslandskab med store markfelter, store<br />
læhegn, stendiger, gamle alléer og store gamle bygninger. Foruden den markant anderledes arealanvendelse<br />
er området kendetegnet ved en større tidsdybde, der går tilbage til Middelalderen. Området vurderes følgelig<br />
til kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
De kontrasterende delområder<br />
Hovedgårdslandskabet indeholder visuelle oplevelsesmuligheder, da der er tale om et let genkendeligt<br />
mønster af landskabselementer kendetegnende for hovedgårdslandskaber. Selve gårdanlægget fra 1579 og de<br />
tilhørende avlsbygninger har en tydelig fremtræden og ligeledes omgivelserne med stendiger, alléer, sø og<br />
løvskov. Området omkring Vejle Å indeholder endvidere visuelle oplevelsesmuligheder i form af en vekslen<br />
mellem den varierede bevoksning og de åbne vandflader. Delområdet giver gode muligheder for at opleve<br />
plante- og dyreliv, og området har et meget uforstyrret præg.<br />
6
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Nøglekarakteristikaene vurderes at være intakte i størstedelen af karakterområdet. Der er tale om et<br />
forholdsvist ungt landbrugslandskab som pga. variation i naturgrundlaget har været præget af en varierende<br />
landbrugsmæssig udnyttelsesgrad. Den varierende udnyttelsesgrad, der især præger området i perioden fra<br />
ca. 1950 og frem til i dag, som følge af intensiveringstiltag indenfor landbruget, gengives tydeligt i den<br />
nuværende arealanvendelse. Det kontrasterende delområde langs Vejle Å vurderes ligeledes at være intakt, i<br />
det vandfladerne fra tørvegravningen fortsat er åbne, og bevoksningen tilkommet efter tørvegravningen<br />
fremtræder tæt og varieret.<br />
Skaføgård Hovedgårdslandskab<br />
Nøglekarakteristikaene for hovedgårdslandskabet vurderes til overvejende at være intakte, idet de fleste<br />
elementer karakteristisk for denne type landskab er tilstede. Arealanvendelsen indenfor hovedgårdsejerlavet<br />
har gennem de sidste ca. 200 år dog ændret sig en del, idet lavtliggende engarealer er blevet opdyrket, og der<br />
er blevet plantet partier med nåletræer. Intaktheden af delområdet vurderes følgelig til middel.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer vurderes at være i en stabil og god tilstand, da den varierende<br />
landbrugsproduktion synes at afspejle naturgrundlaget. Det er forventeligt med en varierende<br />
landbrugsmæssig udnyttelsesgrad, da jordbundsforholdene overvejende består i ekstramarginale sandede<br />
aflejringer samt partier med ferskvands dannelser og dermed mere vandlidende jorder.<br />
Hovedgårdslandskabet i den sydlige del af området fremstår velplejet og i fortsat drift. Langs Vejle Å synes<br />
naturarealerne at være i en god tilstand, da variationen i naturtyperne afspejler den forventelige<br />
sammensætning på det givne successionsstadie.<br />
Graden af uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Landskabskarakteren synes generelt at være uforstyrret. Det tekniske element i form af Novopan Træindustri<br />
A/S har kun en lokalt forstyrrende indvirkning på landskabskarakteren.<br />
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af hele karakterområdet som god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Landskabskarakteren vurderes at have en lav kapacitet overfor en realisering af skovrejsningsområdet<br />
nordvest for Skaføgård, der er udpeget i Regionplan 2005. En eventuel skovrejsning på denne lokalitet<br />
vurderes at ville kunne påvirke landskabskarakteren visuelt og medvirke til isolation af hovedgården fra de<br />
store markfelter og oplevelsen af det overordnede rum, idet landskabets transparente karakter nord og vest<br />
for hovedgården vil kunne forsvinde. Landskabskarakteren vurderes at have en forholdsvis høj kapacitet<br />
overfor de planlagte byområder samt mulige byvækstområder ved Pindstrup. Dette begrundes i, at landskabet<br />
omkring Pindstrup igennem nyere tid er betydeligt påvirket af det store fabriksanlæg, og at den påtænkte<br />
bebyggelse vil skulle opføres i umiddelbar nærhed til det eksisterende anlæg. Endvidere vil den eksisterende<br />
bevoksning i området kunne medvirke til at afbøde de eventuelle ændringer i arealanvendelsen.<br />
7
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Pindstrup Mose (86)<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 1: Størstedelen af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets overvejende ekstensive karakter med udbredt græsning og braklægning, enkelte opdyrkede arealer<br />
og spredte mosearealer samt den megen bevoksning i form af levende hegn og småplantninger skal<br />
vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes således, at fordelingen mellem intensivt opdyrkede arealer,<br />
braklagte arealer og græssede arealer opretholdes. Dermed vedligeholdes områdets overvejende<br />
ekstensive præg.<br />
• De levende hegn bør vedligeholdes med nyplantninger. Fordelingen med mere tætte hegn i den<br />
østlige del og mere usammenhængende i den vestlige del bør opretholdes, hvorved områdets<br />
varierende rumlige afgrænsning opretholdes.<br />
• De mange småplantninger bør vedligeholdes, men en forøgelse af dem bør undgås, idet dette ville<br />
kunne medvirke til at lukke områdets rumlige afgrænsning mere.<br />
• De eksisterende mosearealer skal forblive urørte og må ikke indskrænkes yderligere.<br />
• De planlagte byområder samt mulige byvækstområder ved Pindstrup vil kunne etableres uden<br />
væsentlig indvirkning på karakteren. Dette begrundes i, at landskabet omkring Pindstrup gennem<br />
nyere tid er betydeligt påvirket af det store fabriksanlæg samt det forhold, at den påtænkte<br />
bebyggelse er planlagt opført i umiddelbar nærhed til det eksisterende anlæg. Endvidere vil den<br />
eksisterende tætte bevoksning i den østlige del af området kunne medvirke til at afskærme ny<br />
bebyggelse. Den eksisterende bevoksning bør imidlertid suppleres med yderligere beplantning og<br />
høj bebyggelse bør undgås.<br />
Delområde 2: Naturområdet langs Vejle Å<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Naturområdet langs Vejle Å med sammenhængende bevoksning og åbne vandflader skal vedligeholdes.<br />
• Den tætte og varierede bevoksning skal opretholdes evt. ved nyplantninger, hvorved områdets<br />
naturpræg og lukkede rumlige afgrænsning vedligeholdes.<br />
• De åbne vandflader centralt i området skal friholdes for beplantning, der breder sig ud i vandarealet.<br />
Evt. tilgroning skal beskæres og fjernes, hvorved vandfladernes åbne karakter vedligeholdes.<br />
Delområde 3: Skaføgård Hovedgårdslandskab<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
9
Hovedgårdslandskabet med mange karakteristiske landskabselementer skal vedligeholdes og kan nogle<br />
steder styrkes.<br />
• De tilstedeværende karakteristiske landskabselementer i hovedgårdslandskabet i form af store<br />
markfelter, store læhegn, stendiger og gamle alléer skal vedligeholdes. Ligeledes skal selve<br />
gårdanlægget fra 1579 og de tilhørende avlsbygninger samt de nære omgivelser med sø og løvskov<br />
vedligeholdes.<br />
• Markeringen af hovedgårdsejerlavsgrænsen bør styrkes med genetablering af det tidligere<br />
sammenhængende ejerlavsdige i overgangen til Kastrup og Pindstrup Mose.<br />
• Såfremt der ønskes en mere varieret arealanvendelse indenfor hovedgårdejerlavet vil dræningen af<br />
de nordligt liggende opdyrkede arealer kunne indstilles og arealerne konverteres til græsning.<br />
Herved vil arealanvendelsen i højere grad afspejle naturgrundlaget og områdets oprindelige<br />
arealanvendelse, der var karakteriseret som udbredte engarealer.<br />
• Skovrejsning på de nordligt liggende opdyrkede arealer skal undgås, da det vil kunne påvirke<br />
landskabskarakteren visuelt og medvirke til isolation af hovedgården fra de store markfelter.<br />
Oplevelsen af de store åbne landskabsrum nær hovedgården vil således blive reduceret.<br />
10
Landskabskarakterområde: Rønde<br />
Randmoræne (87)<br />
Karakterbeskrivelse og besigtigelse. Regionalt niveau.<br />
Registreringspunkt 1) Bjødstrup vest 2) Følle syd 3)<br />
Bale nord. SMI/NRC 05.10.06<br />
Nøglekarakter<br />
Randmoræne med landbrug og småbevoksninger samt<br />
spredte gårde og landsbyer.<br />
Afgrænsning<br />
Afgrænsningen af landskabskarakterområdet består<br />
mod sydvest ved Savmølle Skov af kommunegrænsen<br />
af den kommende <strong>Syddjurs</strong> <strong>Kommune</strong>. Fra nordvest til<br />
nordøst består afgrænsningen af den markante og ofte<br />
skovbevoksede terrænkant mod de udstrakte ådale og<br />
morænefladen nord for Mørke. Mod sydøst går<br />
grænsen nord om Egens og Kejlstrup, og består i<br />
afgrænsningen af overgangen til Vrinners<br />
Morænelandskab og Mols Bjerge.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
højtliggende, stærkt kuperede terræn med mange<br />
bakker og dale. Karaktergivende er endvidere<br />
den varierede arealanvendelse med landbrug,<br />
mange småbevoksninger på skrænter og i<br />
erosionsdalene, de mange enkeltliggende gårde<br />
og huse samt den hældende randmoræneskråning<br />
ned mod Kalø Vig.<br />
Den kulturhistoriske oprindelse går tilbage til<br />
tiden omkring landboreformerne for ca. 200 år<br />
siden. Her er det nuværende bebyggelsesmønster<br />
og dyrkningsmønster blevet grundlagt, hvor<br />
landsbyjorderne blev udstykket og gårde blev<br />
flyttet ud i landskabet.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse er god, idet den meget kuperede<br />
og overvejende lerede men alligevel meget<br />
heterogene randmoræne er opdyrket med<br />
forskellig intensitet. I de små erosionsdale og på<br />
de stejleste bakkesider ses småplantninger og<br />
skovarealer.<br />
Terrænet der veksler mellem bakketoppe og dale<br />
er rumdannende sammen med bevoksningerne.<br />
Fra de mange højdepunkter og de skrånende<br />
flader i landskabet er der vide udsigter til ådale<br />
og moræneflader mod nord og kystlandskabet<br />
omkring Kalø Vig mod syd.<br />
På baggrund af forskelle i arealanvendelsen kan<br />
landskabskarakterområdet deles i tre delområder,<br />
som opdeles af motortrafikvejen på strækningen<br />
fra Eskerød til Rønde.<br />
Den nordlige del af karakterområdet har<br />
middelstore markfelter og er med relativt mange<br />
småplantninger og få små landsbyer, men mange<br />
enkeltliggende gårde og husmandssteder. Denne<br />
del er relativt upåvirket af byudvikling og<br />
tekniske anlæg.<br />
Den sydlige del af landskabskarakterområdet fra<br />
Eskerød til Rønde har mange landsbyer og er<br />
visuelt og støjmæssigt præget af mange tekniske<br />
anlæg, sportsanlæg og trafik samt byudviklingen i<br />
forbindelse med landsbyerne. På strækninger har<br />
området karakter af forstad til Århus.<br />
Den østlige del af karakterområdet er domineret<br />
af de to hovedgårdslandskaber og med store<br />
intensivt opdyrkede markfelter, relativt få<br />
småplantninger men store hovedgårdsskove, samt<br />
velholdte hovedgårdsbygninger.<br />
Der forekommer visuelle oplevelsesmuligheder i<br />
form af fine udsigter ud over Kalø vig fra toppen<br />
af randmorænen. Hovedgårdslandskaberne Kalø<br />
og Møllerup indeholder endvidere<br />
oplevelsesmuligheder i form af særlige<br />
kulturmiljøer.<br />
Tilstanden er overvejende god, idet mange af de<br />
oprindelige landskabselementer såsom gårde,<br />
landsbyer, hovedgårde og skove kan erkendes.<br />
Samtidig er de fleste af de karaktergivende<br />
elementer velholdte på nær enkelte fragmenterede<br />
levende hegn. I det sydlige delområde er<br />
tilstanden dog mindre god, idet byudviklingen har<br />
sløret nogle af de oprindelige mark- og<br />
bebyggelsesmønstre, hvilket gør intaktheden<br />
mindre. Samtidig er det sydlige delområde<br />
forstyrret af en stor mængde tekniske anlæg.<br />
Naturgrundlag - Cfeb<br />
Området udgør en central del af randmorænebuen ved<br />
Århus Bugt. Jordtypen domineres af moræneler, men<br />
jordtypens sammensætning er kompleks med store<br />
områder med smeltevandsler og –grus. Randmorænens<br />
bredde er ca. 3-4 km, og området er opdelt i to ret stejlt<br />
faldende flader. Den ene del af området falder stejlt<br />
ned mod kysten mod syd og sydøst, den anden del<br />
falder især mod nordvest. Derudover præges området<br />
af mange små bakker, og disse forhold giver tilsammen<br />
en kompleks topografi. Det urolige terræn er præget af<br />
mange skrænter med hældninger mellem 3º og 12º og<br />
adskillige mindre erosionsdale vinkelret på<br />
højdekurverne. Området er højere end det<br />
omkringliggende landskab og når op på 106 m i det<br />
højeste punkt ved Trehøje i områdets centrale del.<br />
Delområder med fladere terræn ligger på toppen af<br />
randmorænen og omkring landsbyerne Følle og<br />
12
Bjødstrup. Vest for Rønde løber en smal, markant<br />
tunneldal ud mod kysten fra baglandet ved Hvitvedgård<br />
Plantage. Det bakkede terræn og lerjorden<br />
afstedkommer mange mindre kær, og moser i området.<br />
Størst er Råmose og Vesterkær nordøst for Rodskov.<br />
En række mindre vandløb afvander området<br />
henholdsvis mod nordvest og sydøst.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Skovene i de tre delområder adskiller sig fra hinanden.<br />
I den nordlige del af karakterområdet er der tale om<br />
mange små bevoksninger på landbrugsfladen, som<br />
typisk er placeret på stejle skrænter og i mindre<br />
erosionsdale. Egentlige skovarealer findes omkring<br />
Ommestrup og Klokkerholmskov samt ved<br />
Ørnedebakker.<br />
I delområdet i den østlige del ved hovedgårdene<br />
Møllerup og Kalø findes store sammenhængende<br />
løvskovsarealer iblandet mindre nåletræspartier, og der<br />
ses relativt få småplantninger.<br />
Bevoksningsmæssigt minder det sydlige delområde om<br />
det nordlige delområde, idet der ses mange<br />
småplantninger og et enkelt større skovområde Balskov<br />
Skov.<br />
Generelt består skovene består typisk af både løv og<br />
nål. Der ses dog en del både yngre og ældre<br />
rektangulære nåletræsparceller, som i hele<br />
karakterområdet udgør en væsentlig del af<br />
småplantningerne.<br />
Grundet de forholdsvis lerede jord findes der kun<br />
meget få levende hegn i området, og ofte er de<br />
fragmenterede. Hegnene omkring Kalø hovedgård er<br />
dog sammenhængende og store.<br />
Dyrkningsform<br />
Den nordlige del domineres af middelstore og små<br />
bedrifter med intensivt landbrug på mellemstore<br />
markfelter. På flere af de stejlere arealer ses juletræs-<br />
og pyntegrøntbeplantninger.<br />
De sydvendte skråninger præges især af mindre gårde,<br />
og derudover ses en række specialiserede produktioner<br />
i form af planteskoler og frugtplantager, som udnytter<br />
den solrige beliggenhed. Markfelterne er her en smule<br />
større end længere mod nord.<br />
I den østlige del omkring hovedgårdene ses store<br />
intensivt opdyrkede markfelter og gårdene i landskabet<br />
er ofte større produktionsenheder.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Den nordlige del er præget af spredt gårdbebyggelse og<br />
mindre husmandssteder, som typisk ligger på rækker<br />
langs gennemgående veje, og kun enkelte af gårdene<br />
har større stald- og avlsbygninger. Nærheden til Århus<br />
har ingen indflydelse på bebyggelsen i dette<br />
delområde.<br />
I den østlige del findes landsbyerne Bjødstrup, Tåstrup<br />
og Feldballe samt enkelte spredtliggende store gårde<br />
uden for landsbyerne. Her ligger også de to<br />
hovedgårde, Kalø og Møllerup med typiske<br />
hovedgårdslandskaber, der inkluderer store<br />
bygningsanlæg med parker, store markflader, kraftige<br />
levende hegn og skove.<br />
Den sydlige del er generelt tættere bebygget end<br />
delområdet nord for motortrafikvejen, og området<br />
præges af flere gamle landsbyer (Eskerød, Rodskov,<br />
Ugelbølle, Følle, Skrejrup og Gammel Rønde). De<br />
fleste har fået nye bolig- og industriområder og<br />
udvikler sig, grundet den tætte beliggenhed og gode<br />
trafikbetjening til Århus samt de enestående<br />
udsigtsmuligheder over kystlandskabet, hen imod<br />
egentlige forstæder, lokaliseret i et bånd langs<br />
nordsiden af landevejen. Den største by i området er<br />
Rønde, som er placeret højt (kote 100) og meget<br />
synligt på randmorænen.<br />
Rønde set fra sydvest<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Udskiftningen af landsbyerne blev i dette område<br />
foretaget omkring 1781, hvor bebyggelsen var<br />
koncentreret i en række mindre landsbyer. Mange<br />
mindre skove forekommer i dag de steder, hvor<br />
landskabet i 1880 bestod af mindre kær og moser, og<br />
landskabet er op gennem 1900-tallet blevet tilplantet<br />
med mange mindre plantager og skovarealer. I<br />
områdets østlige del ligger hovedgården Kalø, som<br />
oprindeligt var ladegård til Kalø slot, udskiftet i 1690.<br />
Hovedbygningen er fra midten af det 18 årh. Øst for<br />
Kalø findes den velbevarede hovedgård Møllerup, hvis<br />
hovedbygningen blev opført i 1681. I samme årti<br />
opførtes den tilliggende vandmølle. I dag drives godset<br />
med skov og landbrug, hundepension og hestehold, og<br />
her findes også Hubertuskroen. Ved Smouen ligger<br />
flere delområder med koncentrationer af gravhøje.<br />
Skrejrup og Bjødstrup er stjerneudskiftede landsbyer,<br />
mens udskiftningsmønstrene omkring resten af<br />
landsbyerne mod sydøst (Følle, Rostved, Feldballe og<br />
Korup) er en blanding af stjerne- og blokudskiftninger.<br />
Landsbyerne i den nordlige og vestlige del er alle<br />
blokudskiftede. Omkring De ældre skovarealer ses<br />
stadig gamle skovdiger, der markerer skovenes<br />
oprindelige udstrækning.<br />
Syd for Kalø Hovedgård ligger den gamle ruin af Kalø<br />
Slot fra starten af 1300-tallet på en landtange der går<br />
ud i Egens Vig.<br />
13
Tekniske anlæg<br />
Området gennemskæres på langs af den gamle landevej<br />
samt af motortrafikvejen fra Århus mod Ebeltoft og<br />
Grenå. Vejen er placeret på ryggen af randmorænen,<br />
hvis kuperede terræn har afstedkommet mange<br />
påfyldnings- og afgravningsskrænter. Med de<br />
omgivende randplantninger danner omfartsvejen på<br />
mange strækninger en visuel barriere i landskabet.<br />
Ligeledes præger et dobbeltforløb af<br />
højspændingsledninger fra Hornslet til Thorsager<br />
området en del. Det samme gør tre mobiltelefonmaster<br />
og en vindmøllegruppe omkring områdets højeste<br />
punkt Trehøje. En golfbane ved Ugelbølle markerer sig<br />
til gengæld ikke meget i landskabet.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets karaktergivende elementer i form af den<br />
stærkt kuperede, småbakkede randmoræne med de<br />
mange småbevoksninger og de spredte gårde og<br />
landsbyer giver landskabet en middelstor skala. Det<br />
meget kuperede terræn er rumdannende, idet bakkerne<br />
deler landskabet op i små til middelstore rum.<br />
Terrænformerne understreges af de mange<br />
småplantninger på bakketoppene samt af de lave<br />
levende hegn i den østlige del af området. Disse<br />
forhold træder særlig tydeligt frem i det nordlige<br />
delområde.<br />
Der ses ikke noget let opfatteligt mønster i<br />
karakterområdet, hvilket primært skyldes det meget<br />
kuperede terræn og den sammensatte arealanvendelse.<br />
Fra de mange højdepunkter på ryggen af randmorænen<br />
samt fra terrænkanten mod de omgivende landskaber er<br />
der vidtstrakte udsigter over kystlandskabet i syd og<br />
dallandskaberne i nord. Dette er især gældende langs<br />
højderyggen omkring hovedvejen i det sydlige<br />
delområde.<br />
Transparent, kuperet randmoræne med plantninger<br />
Der findes mange punktvise visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i tilknytning til de mange<br />
udsigter fra bakketoppe centralt i karakterområdet.<br />
Samtidig udgør selve kyststrækningen, der afgrænser<br />
området mod Kalø vig en bræmme med<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
Hovedgårdsbygningerne og de omkringliggende<br />
landskaber indeholder kulturhistoriske<br />
oplevelsesmuligheder, idet bygningerne er meget<br />
velholdte, samtidig med at de store hovedgårdsskove<br />
indeholder muligheder for naturoplevelser.<br />
Det sydlige delområde er lokalt visuelt påvirket af<br />
randvirkningen fra de mange bolig- og<br />
erhvervsområder langs Rønde-Århus landevejen.<br />
Den højtliggende by Rønde, områdets vindmøller og<br />
master samt industrianlæg i Pindstrup og Auning udgør<br />
markante orienteringspunkter i området.<br />
Landskabets tilstand og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
I det nordlige og østlige delområde forekommer de<br />
karaktergivende elementer i form af opdyrkede<br />
landbrugsarealer, småplantninger, landsbyer og gårde<br />
intakte. Dog er der fjernet en del markveje siden<br />
karakterens oprindelse for ca. 200 år siden, ligesom en<br />
del af de tidligere mose- og engarealer i lavningerne er<br />
blevet drænet og enten opdyrket eller tilplantet.<br />
Samtidig er der etableret en del småplantninger i form<br />
af nåle- og juletræsparceller i landskabet i løbet af de<br />
sidste 50 til 100 år.<br />
I det sydlige delområde er intaktheden dårlig, idet<br />
mange af de tidligere karaktergivende elementer som<br />
markveje og diger er fjernet og arealerne omkring de<br />
oprindelige landsbykerner er blevet bebygget med<br />
parcelhusområder. Samtidig er vejstrukturen ændret<br />
markant pga. de relativt nyetablerede øst-vestgående<br />
vejstrækninger, der skærer området i to dele. Dette<br />
delområde er på vej til at blive omskabt fra<br />
landbrugslandskab til forstadspræget landområde.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand er god i hele<br />
karakterområdet. Gårdene og landsbyhusene er oftest<br />
velholdte ligesom de ældre skovområder og<br />
småplantningerne. Ligeledes har hovedgårdene nogle<br />
særdeles velholdte bygningsanlæg og parker omkring<br />
hovedbygningerne. Omkring Kalø Hovedgård er der<br />
endvidere rækker med kraftige og meget gamle levende<br />
hegn. Der ses dog en tendens til at de levende hegn i<br />
resten af karakterområdet er meget fragmenterede og<br />
usammenhængende.<br />
14
Hovedbygningen til Møllerup Hovedgård<br />
Uforstyrrethed<br />
Den sydlige del af karakterområdet er forstyrret af<br />
bymæssig bebyggelse, som spreder sig fra byerne<br />
beliggende langs den øst-vest gående hovedvej.<br />
Samtidig er denne del påvirket af en del tele og<br />
radiomaster samt enkelte større vindmøller og<br />
højspændingsledninger, der giver delområdet karakter<br />
af forstadsudvikling.<br />
Resten af området er uforstyrret, bortset fra den<br />
visuelle påvirkning de høje tekniske elementer har på<br />
den nordlige del af karakterområdet.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner for opretholdelsen af karakteren er en<br />
fortsat opretholdelse af landbrugsdriften og en<br />
minimering af nåletræstilplantningen. Endvidere bør<br />
man søge at indpasse byudviklingen bedre i landskabet,<br />
og i øvrigt holde den omkring hovedvejsstrækningen<br />
og byerne Rønde, Ugelbølle og Følle.<br />
Planlægningsmæssige forhold<br />
Mulige byvækstområder: Nord for Rønde og Følle samt<br />
syd for Thorsager og Mørke.<br />
Skovrejsning: Mindre arealer nordøst for Fårup,<br />
mellem Rønde og Thorsager samt syd for Feldballe.<br />
Skovrejsning uønsket: Store arealer omkring Mørke,<br />
Rodskov, Rønde og Ugelbølle.<br />
Landskabeligt interesseområde: Store arealer syd for<br />
motortrafikvejen samt i den nordvestlige del.<br />
Kulturmiljøer: Store arealer omkring hovedgårdene<br />
Kalø og Møllerup samt to mindre arealer nord for<br />
Rønde og nord for Rodskov.<br />
Kirkeindsigtsområde: Omkring Bregnæs kirke ved<br />
Kalø og kirken i Feldballe.<br />
Geologisk interesseområde: Store dele af<br />
karakterområdets østlige del, samt et bånd langs den<br />
nordvestlige områdegrænse.<br />
Naturkvalitetsplan: Mulige naturområder af 2. og 3.<br />
prioritet i et bånd langs den nordvestlige områdegrænse<br />
samt mindre arealer omkring Rønde.<br />
SFL-områder: To større arealer i den nordvestlige del<br />
samt små arealer lands kysten og omkring Rønde.<br />
MVJ-aftaler: Meget få aftaler forskellige steder langs<br />
områdetgrænserne.<br />
Fredning: Større arealer syd for Ugelbølle og på Kaløs<br />
hovedgårdsejerlav samt mindre areal syd for Følle.<br />
15
Vurdering af Rønde Randmoræne (87)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Nordlig del af karakterområdet<br />
I det nordlige delområde fremstår nøglekarakteristika i form af det kuperede randmoræneterræn med<br />
transparent landbrugslandskab bestående af landsbyer, udflyttede gårde, marker og småplantninger af<br />
middelskala tydeligt. Landskabet er præget af intensivt opdyrkede markfelter, som brydes af småplantninger<br />
på skråninger og i lavninger, samt af små landsbyer og udflyttede gårde. Udskiftningerne i midten af 1800tallet<br />
er typisk ikke foregået i noget specifikt mønster, hvilket afspejles af fraværet af levende hegn og diger.<br />
Således afspejles oprindelsen tydeligt i det nordlige delområde. Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse er ligeledes tydelig, idet småplantningerne er knyttet til våde lavninger, små erosionsdale og<br />
stejle skråninger, der gør opdyrkning vanskelig på disse lokaliteter. Det nordlige delområde vurderes derfor<br />
som særlig karakteristisk.<br />
Østlig del omkring hovedgårdene<br />
I det østlige delområde omkring hovedgårdene Kalø og Møllerup fremtræder nøglekarakteristika ligeledes<br />
tydeligt. Den transparente landbrugsflade med landsbyer og udflyttede gårde er opdyrket og<br />
hovedgårdsejerlavene skiller sig ud fra resten af landbrugsfladen i kraft af større og mere åbne marker, gamle<br />
hovedgårdsskove samt kraftige levende hegn. Samtidig er hovedbygningerne til begge hovedgårde særdeles<br />
velholdte med intakte avlsbygninger, lader og parkanlæg. Oprindelse afspejles ligeledes her tydeligt, på trods<br />
af at der omkring enkelte af landsbyerne forekommer en smule byvækst i form af parcelhuskvarterer.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse er tydelig idet den overvejende lerede og<br />
randmoræne er intensivt opdyrket. Det østlige delområde vurderes ligeledes som værende særlig<br />
karakteristisk.<br />
Karaktersvagt<br />
Sydlig del af karakterområdet<br />
I det sydlige delområde er karakteren meget påvirket af karakterfremmede elementer i form af bymæssig<br />
udvikling, der er vokset op omkring de tidligere landsbyer langs hovedvejen. Den bymæssige bebyggelse<br />
ligger forholdsvis tæt i et øst-vestgående bånd og bærer præg af forstadsbebyggelse til Århus. Således<br />
fremtræder de karaktergivende elementer i form af landsbyer og landbrugslandskab mindre tydeligt, idet de<br />
domineres af boligbebyggelse, mindre industri og tekniske anlæg. Samtidig er den kulturhistoriske<br />
oprindelse utydelig idet en del af byudviklingen har sløret de oprindelige landsbystrukturer i Følle, Rønde og<br />
Ugelbølle, ligesom tidligere udskiftningsmønstre omkring landsbyerne er slørede af byvækst,<br />
sommerhusområder og mindre industriområder. Ligeledes ses en tendens til etablering af nyere og<br />
karakterfremmede typer af arealanvendelser som f.eks. juletræsplantager og planteskoler i delområdet.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse er dog god idet den hældende randmoræneflade<br />
stadig dyrkes intensivt udenfor byerne, og småplantninger er knyttet til små erosionsdale. Pga.<br />
forstadspræget og de mange karakterfremmede elementer vurderes karakterområdet som karaktersvagt.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Hovedgårdslandskaberne<br />
Hovedgårdslandskabet og de meget velbevarede bygningsanlæg på Kalø Hovedgård udgør, i sammenhæng<br />
med det tilhørende ejerlav med tydelige hovedgårdselementer i form af parkanlæg, diger, skove og levende<br />
hegn særlige visuelle oplevelsesmuligheder i form af særlige kulturmiljøer. Det gamle kulturmiljø<br />
understreges og forstærkes endvidere af Kalø Slotsruin samt af en gammel, enligt beliggende kirke på<br />
hovedgårdsejerlavets jorder. Endvidere bidrager kystlandskabet, hovedgårdsskovene og Kalø Slotsruin til<br />
muligheden for visuelle oplevelser i form af udsigter og naturoplevelser.<br />
17
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
I det nordlige delområde udgør selve de meget kuperede randmoræneterræn, der bevirker en stadig vekslen<br />
mellem vide udsigter og lukkede rum en visuel oplevelsesmulighed. Udsigterne fra bakketoppene strækker<br />
sig både mod syd ud over Kalø Vig og mod nord ud over de tilstødende lavereliggende morænelandskaber.<br />
I det østlige og sydlige delområde er der ligeledes flere steder gode udsigter over Kalø Vig, som giver<br />
visuelle oplevelsesmuligheder, ligesom Møllerup Hovedgård med sit meget velholdte bygningsanlæg.<br />
Generelt indeholder alle de større skovområder i karakterområde visuelle oplevelsesmuligheder i form af<br />
naturoplevelser.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
I det nordlige og østlige delområde forekommer de karaktergivende elementer i form af opdyrkede<br />
landbrugsarealer, småplantninger, landsbyer og gårde intakte. Dog er der fjernet en del markveje siden<br />
karakterens oprindelse for ca. 200 år siden, ligesom en del af de tidligere mose- og engarealer i lavningerne<br />
er blevet drænet og enten opdyrket eller tilplantet. Samtidig er der etableret en del småplantninger i form af<br />
nåle- og juletræsparceller i landskabet i løbet af de sidste 50 til 100 år. Ændringerne er dog ikke omfattende<br />
nok til at påvirke intaktheden negativt, idet der f.eks. stadig ses mindre mosearealer i landskabet. Intaktheden<br />
vurderes derfor som værende god i det nordlige og østlige delområde.<br />
Sydlige del af karakterområdet<br />
I det sydlige delområde er intaktheden mindre god, idet mange af de tidligere karaktergivende elementer som<br />
markveje og diger er fjernet. Arealerne omkring de tidligere landsbyer hvor de oprindelige<br />
udskiftningsmønstre tidligere kunne ses, er i dag blevet bebygget med parcelhusområder og mønstrene<br />
fremtræder derfor meget utydeligt. Samtidig er vejstrukturen ændret markant pga. de relativt nyetablerede<br />
øst-vestgående vejstrækninger, der skærer området i to dele. Dette delområde er på vej til at blive omskabt<br />
fra landbrugslandskab til forstadspræget landområde. Intaktheden vurderes derfor som værende dårlig i det<br />
sydlige delområde.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand er generelt god i hele karakterområdet. De gamle landsbyhuse,<br />
vejforløb og fritliggende gårde i den nordlige og østlige del er godt vedligeholdte, ligesom<br />
dyrkningsarealerne og småplantningerne synes at være. I den sydlige del er den oprindelige bebyggelse også<br />
godt vedligeholdt, men fremtræder ikke tydeligt pga. de mange nyere boligområder.<br />
Hovedgårdslandskaberne omkring både Kalø og Møllerup er særdeles godt vedligeholdte med kraftige<br />
levende hegn, store dyrkningsflader og tilbageværende ejerlavsdiger. Samtidig er selve hovedbygningerne<br />
meget velholdte og under stadig renovering. De ældre skovarealer som omfatter hovedgårdsskovene,<br />
Klokkerholm Skov, Balskov Skov og Rodskov Skov er ligeledes velplejede, mens de få levende hegn, der<br />
ligger udenfor hovedgårdsejerlavene dog er noget fragmenterede og i dårlig stand.<br />
Uforstyrrethed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Det nordlige og det østlige delområde fremtræder overvejende som uforstyrret af tekniske elementer og<br />
byudvikling. Dog er områderne visuelt påvirket af omkringliggende vindmøller, telemaster og fabriksanlæg.<br />
Sydlig del af karakterområdet<br />
Den sydlige del af karakterområdet er derimod meget påvirket af tekniske elementer i form af telemaster,<br />
højspændingsledninger og motortrafikvej, ligesom det er påvirket af nyere byudvikling omkring Følle,<br />
Rønde og Ugelbølle samt af et større sommerhusområde ved Følle Strand.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand vurderes som god i det nordlige og østlige delområde, mens den vurderes som dårlig i<br />
det sydlige delområde pga. en dårlig intakthed og høj grad af forstyrrelse.<br />
18
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Områdets landskabskarakter og oplevelsesværdier har en lav kapacitet over for en fortsat forstadsudvikling<br />
med øget byvækst, etablering af flere tekniske elementer samt tilkomst af nye funktioner, der yderligere vil<br />
påvirke områdets særpræg og desuden kan belaste oplevelsesværdierne i kystlandskabet. De meget<br />
karakteristiske, stærkt kuperede og uforstyrrede områder i den nordlige og østlige del af området og<br />
arealerne mellem landevejen og kystlandskabet er sårbare over for yderligere skovrejsning, bebyggelser og<br />
anlæg.<br />
19
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Rønde Randmoræne (87)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Nordlig del af området<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landbrugslandskabet samt det småbakkede og meget kuperede terræn med spredte gårde og landsbyer og<br />
beplantning i erosionsdalene skal bevares.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Området skal friholdes for yderligere etablering af tekniske elementer og byudvikling<br />
omkring landsbyerne, for at bibeholde den uforstyrrede karakter.<br />
• Fordelingen af landbrug og småplantninger skal opretholdes, så plantningerne holdes på<br />
de stejleste og sværest opdyrkelige arealer og dermed understreger områdets karakter.<br />
• Der kan med fordel etableres græssede overdrev i erosionsdale og på skrænter.<br />
• Området skal friholdes for sammenhængende beplantning, der kan sløre terrænformerne<br />
og udsynet over Kalø Vig.<br />
• De gamle varierede skove Skrald Skov og Klokkerholm Skov skal bevares og skovdiger,<br />
der i dag forekommer en smule fragmenterede, kan med fordel genetableres omkring<br />
skovene.<br />
Delområde 2: Østlig del af området omkring Møllerup hovedgård<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landbrugslandskabet og hovedgårdslandskabet med de oprindelige hovedgårdselementer skal beskyttes og<br />
bevares.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Området skal friholdes for flere tekniske elementer, der kan forstyrre området yderligere.<br />
• Den nuværende parcelhusrand omkring Feldballe skal sløres af afskærmende beplantning,<br />
så den ikke fremstår som et synligt element i landskabet.<br />
• Den meget velholdte hovedbygning på Møllerup Hovedgård skal bevares i samme<br />
velholdte stand, som den fremtræder i dag.<br />
• De tidligere tydelige udskiftningsmønstre vest for Bjødstrup og omkring Korup, kan med<br />
fordel genetableres ved hjælp af genetablering af nogle af de delvist sløjfede diger<br />
omkring landsbyerne.<br />
• Hovedgårdsskovene syd for Møllerup Hovedgård skal bevares, og de tidligere skovdiger<br />
kan med fordel genetableres hvor de i dag er fragmenterede.<br />
Delområde 3: Kalø Hovedgård<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landskabet omkring Kalø Hovedgård, som indeholder en mængde typiske og velbevarede<br />
hovedgårdselementer, skal bevares og beskyttes.<br />
21
• Hovedgårdsmiljøet med hvidkalket bindingsværksgård, store opdyrkede markfelter adskilt<br />
af gamle og kraftige levende hegn og diger samt hovedgårdsskove som omkranser en<br />
fritliggende kirke skal bevares i sin helhed.<br />
• Kalø Slotsruin og de omkransende naturområder i form af overdrev og strandeng skal<br />
bevares og beskyttes i sin nuværende form.<br />
• Kyststrækningen nedenfor skovene skal friholdes for al form for bebyggelse.<br />
Genoprette/styrke<br />
Delområde 4: Sydlig del af området<br />
• Karaktersvagt<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landskabet, der i dag er meget præget af karakterfremmede elementer som byudvikling i Rønde og<br />
Ugelbølle, samt af hovedvejen og andre tekniske elementer, skal styrkes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Eventuel byudvikling skal indpasses i de eksisterende større byer med byudvikling, på en<br />
måde så fremtidige parcelhuskvarterer kommer til at fremtræde så lidt dominerende i<br />
landskabet som muligt. F.eks. kan lavninger i terrænet i tilknytning til byerne anvendes til<br />
lokalisering af eventuel ny bebyggelse. F.eks. bør Ugelbølle kun udbygges mod nordvest<br />
og Følle kun udbygges i hullet mellem den eksisterende bebyggelse.<br />
• Byudviklingen omkring Eskerod og Rodskov skal stoppes, så landsbyerne ikke udvikler<br />
sig til forstadsagtig bebyggelse på linie med Ugelbølle.<br />
• Nye tekniske anlæg og ny industri bør lokaliseres inde i byerne eller i industriområder, der<br />
afskærmes fra omgivelserne af beplantning.<br />
• Etablering af flere juletræs- og pyntegrøntplantninger skal undgås, og ved fældning af de<br />
eksisterende plantager bør der ikke genplantes på arealerne af hensyn til udsigterne over<br />
Kalø Vig.<br />
• Etablering af anden sammenhængende beplantning skal ligeledes undgås af hensyn til<br />
udsigterne over Kalø Vig.<br />
22
Landskabskarakterområde: Mols<br />
Bjerge (88A)<br />
12.08.05 VBM og NRC. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
Skemaer88A-1 ved Bogens Strand og 88A-2 ved Århus<br />
Plantage.<br />
Nøglekarakter<br />
Kystnært storbakket stærkt kuperet<br />
randmorænelandskab med mange halvkulturarealer og<br />
nåletræsplantager, sparsom bebyggelse i de centrale<br />
dele og mange gode udsigter.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området udgør den sydvestlige del af Mols<br />
Bjerge/Ebeltoft Randmorænekomplekset, der strækker<br />
sig rundt om Ebeltoft Vig. Karakterområdet adskiller<br />
sig fra det nord for liggende karakterområde ved at<br />
have en væsentlig lavere bebyggelsesgrad og markant<br />
flere arealer med halvnaturer. Mod vest afgrænses<br />
karakterområdet af områder med intensivt dyrkede<br />
landbrugsjorder og mod syd af Helgenæs.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af de<br />
storbakkede terrænformer, der flere steder er<br />
overlejret af småbakkede terrænformer med flere<br />
dødisdannede huller. Karaktergivende er endvidere<br />
den mosaiklignende fordeling af nåletræsplantager,<br />
åbne hede- og overdrevsarealer med flere solitære<br />
træer og buske samt gårdsamlinger og små<br />
landsbyer.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
ligger indenfor en tidsramme på ca. 100 år. I denne<br />
periode er tidligere hedearealer og ekstensive<br />
landbrugsarealer blevet delvist tilplantet med<br />
nåletræsplantager, der i dag er den dominerende<br />
arealanvendelse i karakterområdet. Området<br />
omkring Bogens Sø er kendetegnede ved et ældre<br />
landbrugsområde med en tidsdybde omkring 200 år.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse afspejles tydeligt, idet den<br />
ekstensive udnyttelsesform fortsat er udbredt i det<br />
sandede og kuperede terræn i form af større<br />
sammenhængende arealer med hede og overdrev,<br />
der dog i stor grad er tilplantede.<br />
Det stærkt kuperede terræn og den megen<br />
beplantning inddeler landskabet i lukkede rum af<br />
lille skala, mens selve plantagerne og<br />
terrænformationerne er storskalaelementer.<br />
Plantagerne, de åbne ekstensive arealer og den<br />
spredte og sparsomme bebyggelse giver landskabet<br />
en struktur opbygget af flader og punkter.<br />
Et kontrasterende delområde omkring Bogens Sø<br />
adskiller sig fra det øvrige karakterområde i kraft af<br />
det flade terræn og de kystnære opdyrkede<br />
landbrugsarealer, som skaber et mere transparent<br />
middelskala landskab. I delområdet forekommer<br />
visuelle oplevelsesmuligheder i form af den<br />
markante overgang mellem det marine forland og<br />
den bagvedliggende randmoræne samt de mange<br />
gode udsigtsmuligheder over Ebeltoft Vig grundet<br />
områdets kystnærhed.<br />
Det meget kuperede randmoræneterræn indeholder<br />
visuelle oplevelsesmuligheder og er af stor<br />
geologisk interesse. Der er mange gode udsigter<br />
mod det omkringliggende hav fra områdets mange<br />
høje og i den sydlige del ses flere højtliggende<br />
gravhøje.<br />
Intaktheden af de karaktergivende elementer er<br />
generelt god. De udbredte plantageområder og<br />
ekstensivt drevne arealer med hede og overdrev i de<br />
centrale dele af karakterområdet er intakte i forhold<br />
til den kulturhistoriske oprindelse. I den sydlige del<br />
af karakterområdet er intaktheden lavere som følge<br />
af anlæggelsen af flere sommerhusområder, der<br />
fortrænger plantagen. Tilsvarende udvikling har<br />
fundet sted på det lave marine forland nær Bogens<br />
Sø, hvor mindre sommerhusområder og<br />
tilplantninger slører delområdets kulturhistoriske<br />
oprindelse. Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af<br />
de karaktergivende elementer er god. Dog synes<br />
den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder at være lavere. I det centrale<br />
område er enkelte gravhøje og udsigtspunkter<br />
beplantede ligesom beplantninger nær Bogens Sø<br />
slører terrænovergangen mellem marint forland og<br />
randmoræne samt udsigter mod havet.<br />
Karakterområdet fremtræder som helhed upåvirket<br />
af visuel uro og støj.<br />
Naturgrundlag - Cgdb<br />
Randmorænekomplekset rundt om Ebeltoft Vig, hvoraf<br />
Mols Bjerge udgør den sydvestlige del, er ét af de<br />
tydeligste spor efter det ungbaltiske isfremstød fra<br />
sydøst. Den største geomorfologiske kontrast i området<br />
udgøres af den smalle bræmme af hævet marint<br />
forland, der findes langs kysten i den nordøstlige del af<br />
karakterområdet. Det marine forland strækker sig ind i<br />
24
det nord for liggende karakterområde i den inderste del<br />
af Ebeltoft Vig.<br />
Langs det meste af kyststrækningen stiger terrænet<br />
stejlt, og i hele området findes mange hældninger på 6 -<br />
12º eller mere. Der ses en markant parallel orientering<br />
af bakkedragene, som ligger vinkelret på isens<br />
trykretning. Grundformen i landskabet kan beskrives<br />
som storbakket, med ofte forekommende pålejring af<br />
former, der i højere grad kan klassificeres som<br />
småbakkede. De småbakkede terrænformer har flere<br />
steder karakter af stejle dødisformede huller.<br />
Jordbunden består primært af homogene aflejringer af<br />
smeltevandssand- og grus, med enkelte islæt af<br />
smeltevandsler og moræneler. Det marine forland<br />
består i aflejringer af marint sand og ler samt enkelte<br />
strandvolddannelser, hvoraf den største strækker sig<br />
langs kysten ind i karakterområdet nord for ved<br />
Lyngsbæk Strand.<br />
Terrænet ligger flere steder omkring kote 100 og de<br />
største højder ses i den nordvestlige del af Mols Bjerge,<br />
med Agri Bavnehøj på 137 m. som det højeste punkt.<br />
Her træder de storbakkede terrænformer i højere grad<br />
igennem, dog visse steder pålejret småbakkede former.<br />
Naturgrundlaget i karakterområdet må betegnes som<br />
komplekst som følge af de mange store<br />
terrænhældninger.<br />
Vandelementerne i området omfatter primært mindre<br />
søer, hvoraf Bogens Sø er den største, vandhuller og<br />
moser som ses mest udbredt i de nordvestlige sydlige<br />
dele.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Karakterområdet indeholder meget beplantning i form<br />
af flere nåletræsplantager og mindre partier med<br />
nåletræer, der ligger adskilt af hede- og<br />
overdrevsarealer. I den vestlige del af karakterområdet<br />
ligger Vistoft, Knebel og Trehøje plantager og i den<br />
østlige del Århus og Provstgård plantager alle fra<br />
starten af 1900-tallet. En mindre løvskov forekommer i<br />
den sydlige del ud til kysten (Fuglsø Skov). I<br />
tilknytning til flere af nåletræsplantagerne forekommer<br />
mindre partier med løvtræer ofte i form af<br />
løvtræskulisser. På flere af naturarealerne ses<br />
enkeltstående egetræer og enebærbuske.<br />
På det marine forland forekommer nord for Bogens Sø<br />
skovpartier med egekrat og nåle- og<br />
løvtræsbeplantning. Krat og sumpskov er i tilknytning<br />
til Bogens Sø. Enkelte levende hegn forekommer i<br />
tilknytning til de opdyrkede områder i<br />
karakterområdets yderkanter.<br />
Diger ses kun få steder i hede- og skovområderne samt<br />
i det opdyrkede land.<br />
Nåletræsplantage i Mols Bjerge<br />
Dyrkningsform<br />
Dyrkningsformen i karakterområdet har en meget<br />
ekstensiv karakter og består i høj grad af blandet<br />
landbrug og natur med overvægt af åbne naturarealer.<br />
De landbrugsmæssigt mest intensive arealer<br />
forekommer i yderkanterne af karakterområdet tæt ved<br />
kysten øst og syd for Bogens Sø samt i den<br />
nordvestlige del af karakterområdet umiddelbart syd<br />
for Agri Bavnehøj. Imellem de opdyrkede marker ses<br />
flere steder græssede og udyrkede arealer.<br />
I størstedelen af karakterområdet ses den ekstensive<br />
udnyttelsesform udbredt i form af større<br />
sammenhængende områder med hede og overdrev.<br />
Flere steder forekommer græsning. Mosearealer<br />
forekommer i tilknytning til Bogens Sø.<br />
Halvkulturarealer i Mols Bjerge<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder en del bebyggelse.<br />
Bebyggelsesmønstret domineres af flere<br />
sommerhusområder, der er udbredt tæt ved kysten i den<br />
25
sydlige del og i mindre grad i den nordlige del. I de<br />
mere centrale dele af karakterområdet er der generelt<br />
lidt bebyggelse. Der er to små landsbyer, Fuglsø og<br />
Bogens, hvoraf Fuglsø ligger i tilknytning til mindre<br />
søer. Samlinger af gårde ses i Toggerbo og Strandkær,<br />
og der er meget få enkeltliggende, små gårde i området.<br />
Tæt ved Bogens Sø og de opdyrkede arealer i den<br />
østlige del af området ligger hovedgården Bogensholm,<br />
der kan dateres tilbage til Middelalderen. Tilgrænsende<br />
byområder i de nærliggende karakterområder<br />
forekommer ved Femmøller og Knebel. Øst for Bogens<br />
Sø er en feriekoloni og syd for Fuglsø ligger<br />
Fuglsøcentret, der er et kursuscenter og idrætsanlæg.<br />
Mellem de sydligste sommerhusområder ligger en<br />
campingplads ud mod kysten.<br />
Gård i Strandkær, der fungerer som udstillingsbygning<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Landsbyerne er få og meget små, hvilket vidner om et<br />
magert ressourcegrundlag. Den gamle hovedgård<br />
Bogensholm er i dag liebhaverejendom. Der er en stor<br />
koncentration af gravhøje syd for Trehøje Plantage,<br />
bl.a. den meget markant beliggende gravhøjsgruppe<br />
Trehøje. Tydelige spor af højryggede agre ses flere<br />
steder i Mols Bjerge, bl.a. syd for Trehøje Plantage og<br />
nord og vest for Århus Plantage. Ved Bogensholm er et<br />
gammelt voldsted. Dragsmur mod syd er beskrevet<br />
under Helgenæs Karakterområde.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
I de centrale plantage- og hedeområder forekommer et<br />
vejnet af små grusveje, der flere steder skærer sig ned i<br />
terrænet som hulveje. I den østlige del af<br />
karakterområdet løber en større landevej parallelt med<br />
kysten mellem Fuglsø og Femmøller Strand. Én<br />
overordnet vej mellem Kalø og Femmøller løber langs<br />
karakterområdets grænse mod nordvest.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har sin kulturhistoriske<br />
oprindelse indenfor en periode, der strækker sig ca. 100<br />
år tilbage. De største arealanvendelsesmæssige<br />
ændringer i karakterområdet indtræder i perioden<br />
omkring forrige århundredeskifte, hvor tilplantningen<br />
af området med nåletræsplantager gradvist bliver mere<br />
omfattende. Den oprindelige dominerende<br />
arealanvendelse med heder, græssede overdrev og<br />
enkelte spredte marker, der fremgår af kortet fra<br />
1870’erne, indskrænkes betydeligt. Tilplantningen er<br />
fortsat op gennem 1900 tallet indtil i dag. I perioden<br />
efter 1930 og især i 1960’erne og senere er der kommet<br />
flere kystnære sommerhusområder.<br />
Området omkring Bogens Sø er kendetegnet ved et<br />
ældre landbrugs- og hedeområde, og har således en<br />
ældre kulturhistorisk oprindelse.<br />
Der erkendes fortsat en sammenhæng mellem<br />
naturgrundlaget og arealanvendelsen. Den ekstensive<br />
udnyttelsesform i form af større sammenhængende<br />
arealer med hede og overdrev samt de mange<br />
nåletræsplantager ses således udbredt i de sandede og<br />
mest kuperede dele af karakterområdet. I tilknytning til<br />
det det mere lerede og flade terræn nær kysten ved<br />
Bogens Sø ses en mere intensiv udnyttelsesform<br />
udbredt i form af opdyrkede marker.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Det komplekse naturgrundlag med stor variation i<br />
terrænet indvirker på de rumlige og visuelle forhold. I<br />
de centrale dele af randmorænekomplekset skaber de<br />
karaktergivende elementer i form af de storbakkede<br />
terrænformer, der flere steder er overlejret af<br />
småbakkede terrænformer, de mange nåletræsplantager<br />
adskilt af åbne hede- og overdrevsarealer med flere<br />
solitære træer og buske samt enkelte gårdsamlinger og<br />
små landsbyer et forholdsvist erkendeligt<br />
mosaiklignende mønster opbygget af flader og i mindre<br />
grad punkter. Som følge af den megen beplantning og<br />
det stærkt kuperede terræn inddeles landskabet i<br />
lukkede rum af lille skala. I den sydlige del af<br />
karakterområdet omkring Trehøje tenderer den rumlige<br />
afgrænsning dog transparent, idet der her er flere gode<br />
udsigtsmuligheder mod Ebeltoft Vig og det syd for<br />
liggende landbrugsområde. En overordnet rumlig<br />
afgrænsning erkendes i denne del af landskabet.<br />
26
Udsigt mod Kalø Vig<br />
Et delområde omkring Bogens Sø adskiller sig fra det<br />
øvrige område. Området fremtræder kontrasterende til<br />
resten af karakterområdet i kraft af det flade terræn og<br />
de kystnære opdyrkede landbrugsarealer som skaber et<br />
mere transparent middelskala landskab.<br />
Karakterområdet fremtræder som helhed meget roligt.<br />
Dog synes området nær landevejen mellem Fuglsø og<br />
Ebeltoft lokalt forstyrret af en del forbipasserende biler.<br />
Sommerhusområderne, campingpladsen, Fuglsøcentret<br />
samt den nyere bebyggelse udenfor karakterområdet<br />
ved Knebel og Femmøller påvirker ligeledes kun<br />
landskabsoplevelsen lokalt, idet de bakkede<br />
terrænformer samt den megen beplantning har en<br />
afskærmende effekt.<br />
visuelle oplevelsesmuligheder optræder i kraft af det<br />
meget kuperede terræn, der foruden stor geologisk<br />
interesse skaber markante rumlige forhold, især<br />
betinget af de mange dødishuller. Endvidere<br />
forekommer vigtige udsigtspunkter fra de mange høje i<br />
området, bl.a. Agri Bavnehøj og Trehøje. Syd for<br />
Trehøje Plantage er flere højtliggende gravhøje<br />
placeret. Der ses i området en særlig tydelig<br />
sammenhæng mellem naturgrundlaget og de<br />
kulturhistorisk betingede mønstre i arealanvendelsen,<br />
idet de mange naturarealer i form af heder og overdrev<br />
og de enkelte isolerede gårdsamlinger vidner om den<br />
igennem mange år ekstensive drift af området.<br />
I delområdet i tilknytning til Bogens Sø optræder<br />
visuelle oplevelsesmuligheder i kraft af overgangen<br />
mellem det marine forland og det bagvedliggende<br />
randmorænemiljø, der foruden tydeligt at afspejle de<br />
geologiske dannelsesprocesser skaber en markant<br />
visuel kontrast. Flere steder fra delområdet er der<br />
grundet dets kystnærhed gode udsigtsmuligheder over<br />
Ebeltoft Vig. Bogens Sø med omgivende mosearealer<br />
udgør et mindre naturareal.<br />
Intensiv opdyrkning nær Bogens Sø<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Intaktheden af de karaktergivende elementer, der<br />
betinger den kulturhistoriske oprindelse er generelt<br />
god. Nåletræsplantagerne anlagt i begyndelsen af 1900tallet<br />
fremtræder tydeligt og ligeledes de<br />
mellemliggende hede- og overdrevsarealer. De fleste af<br />
de få landbrugsejendomme er med tiden overgået til<br />
boligformål eller andre formål. I den sydlige del af<br />
karakterområdet bevirker omfattende<br />
sommerhusbebyggelse en lavere intakthed af<br />
landskabskarakteren. Intaktheden af de karaktergivende<br />
elementer i området omkring Bogens Sø fremtræder<br />
som middel, idet mindre plantager og<br />
sommerhusområder anlagt efter 1930 slører områdets<br />
kulturhistoriske oprindelse.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivende elementer i den centrale del af området<br />
er generelt god. Der foregår en rydning af dele af de<br />
tilplantede områder, men dette betragtes ikke som<br />
negativt, idet dette bidrager til udbredelsen af de<br />
mellemliggende hede- og overdrevsarealer. Tilstanden<br />
af de visuelle oplevelsesmuligheder er generelt god om<br />
end enkelte gravhøje og udsigtspunkter er beplantede.<br />
Tilstanden af de visuelle oplevelsesmuligheder synes i<br />
delområdet omkring Bogens Sø at være middel som<br />
følge af beplantninger anlagt tæt ved kysten i<br />
tilknytning til sommerhuse, der hindrer det frie udsyn<br />
over Ebeltoft Vig. Endvidere slører beplantninger på<br />
terrænovergangen mellem det marine forland og den<br />
bagvedliggende randmoræne oplevelsen af denne.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren og de visuelle oplevelses<br />
muligheder synes kun lettere forstyrret.<br />
Sommerhusområderne tæt ved kysten, Fuglsøcenteret<br />
27
og enkelte trafikerede veje i og udenfor<br />
karakterområdet har lokalt en forstyrrende effekt.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af<br />
landskabskarakteren i det centrale område er fortsat<br />
pleje og afgræsning af hede- og overdrevsarealerne.<br />
Afhængig af i hvilken grad arealanvendelsen i<br />
karakterområdet ønskes tilbage til sin tidligere form<br />
med udbredte hede- og overdrevsarealer uden<br />
nåletræsbeplantning kan der i varierende omfang<br />
ryddes for nåletræer. Dette skal dog være i<br />
overensstemmelse med fredningsbestemmelserne for<br />
området.<br />
I delområdet ved Bogens Sø vil nøglefunktioner og<br />
potentialer for opretholdelse af landskabskarakteren<br />
være fortsat landbrugsdrift. En begrænsning af<br />
yderligere tilplantning og evt. fjernelse af eksisterende<br />
vil bidrage til at opretholde og evt. styrke den<br />
oprindelige landskabskarakter.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: I hele<br />
karakterområdet udenfor de eksisterende plantager er<br />
udpeget et stort sammenhængende område, hvor<br />
skovtilplantning er uønsket. Enkelte arealer mellem<br />
sommerhusområderne i den sydlige del er ikke<br />
udpeget.<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Hele<br />
karakterområdet med undtagelse af<br />
sommerhusområderne.<br />
Geologisk interesseområde: Hele karakterområdet med<br />
undtagelse af den del der ligger syd for Fuglsø-Ebeltoft<br />
landevejen.<br />
Kulturmiljø: Flere højryggede agre fordelt i Mols<br />
Bjerge, område omkring gravhøjsgruppen Trehøje.<br />
Fredning: Hele karakterområdet er omfattet af<br />
fredninger med undtagelse af sommerhusområderne og<br />
enkelte arealer mellem disse i den sydlige del.<br />
Naturområder: Naturområdeinddelingen følger<br />
udbredelsen af hede- og overdrevsarealerne og er<br />
således fordelt over hele karakterområdet.<br />
Mulige naturområder: Mulige naturområder udpeget i<br />
hele karakterområdet, dog i mindre grad i de centrale<br />
dele. Stort sammenhængende areal, der er<br />
sammenhængende med arealer udenfor<br />
karakterområdet, udpeget syd for Agri Bavnehøj.<br />
MVJ- aftaler: Flere gældende MVJ-aftaler (aftaler om<br />
miljøvenlige jordbrugsforanstaltninger) fordelt i hele<br />
karakterområdet, dog i mindre grad i de centrale dele.<br />
SFL områder: Hele karakterområdet udpeget til SFLområde<br />
(særlig følsomt landbrugsområde) med<br />
undtagelse af sommerhusområderne.<br />
28
Landskabskvalitetsvurdering: Mols Bjerge (88A)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
I størstedelen af karakterområdet gengives de karaktergivende landskabselementer i et meget regelmæssigt<br />
karakteristisk mønster. De mange halvkulturarealer og nåletræsplantager er således udbredte i et<br />
mosaiklignende mønster i det stærkt kuperede randmorænelandskab med mange småbakkede terrænformer.<br />
Vekselvirkningen i arealanvendelse og det højtliggende og småbakket terræn bevirker at den rumlige<br />
afgrænsning over store del af området varierer fra lukket til vide udsigter. Landskabskarakterens<br />
kulturhistoriske oprindelse fremtræder tydeligt i størstedelen af karakterområdet, idet nåletræsplantningerne<br />
og de mellemliggende ekstensive arealer har stor udbredelse og er uforstyrret af anden arealanvendelse.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse er ligeledes tydelig, eftersom at det stærkt<br />
kuperede sandet terræn udelukkende udnyttes ekstensivt i form af nåletræsplantager og halvkulturarealer.<br />
Området vurderes følgelig til særlig karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Sommerhusbebyggede område syd for landevejen til Ebeltoft<br />
Delområdet besidder de samme karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer, som kendetegner<br />
størstedelen af karakterområdet. Den kulturhistoriske oprindelse fremstår imidlertid mindre tydeligt som<br />
følge af opførelsen af flere sommerhuse og anlæggelsen af kursuscenter, sportsanlæg og campingplads syd<br />
for Fuglsø. Sammenhængen mellem naturgrundlag og arealanvendelse er generelt god, men sløres dog noget<br />
af det meget sommerhusbyggeri i området. Området vurderes følgelig til karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Område omkring Bogens Sø<br />
Landskabskarakteren i den nordøstlige del af karakterområdet adskiller sig fra den dominerende<br />
landskabskarakter som følge af andre forhold i naturgrundlag og arealanvendelse. Området er således<br />
karakteriseret ved et større sammenhængende fladt marint forland med flere opdyrkede arealer, der i sydlig<br />
retning strækker sig op på de lavtliggende dele af den bagvedliggende randmoræne. De karaktergivende<br />
landskabselementer bevirker en mere åben rumlig afgrænsning af delområdet, der dog får en mere lukket<br />
karakter i den nordlige del, hvor plantninger ses i tilknytning til sommerhuse. Området vurderes følgelig til<br />
kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Hele karakterområdet<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder optræder i hele karakterområdet. Det meget kuperede terræn, der<br />
foruden stor geologisk interesse, skaber markante rumlige forhold, især betinget af de mange dødishuller.<br />
Endvidere forekommer vigtige udsigtspunkter fra de mange høje i området, bl.a. Agri Bavnehøj og Trehøje.<br />
Syd for Trehøje Plantage er flere højtliggende gravhøje placeret. I øvrigt giver den særlig tydelige<br />
sammenhæng mellem naturgrundlag og de kulturhistorisk betingede mønstre i arealanvendelsen, der<br />
gengives i form af de mange hede- og overdrevsarealer og spredte gårdbebyggelser i det kuperede terræn,<br />
endvidere en enestående mulighed for at opleve et landskab, der gennem mange år har været drevet<br />
ekstensivt. I det kontrasterende delområde optræder særlige visuelle oplevelsesmuligheder i kraft af<br />
overgangen mellem det marine forland og det bagvedliggende randmorænemiljø, der foruden tydeligt at<br />
afspejle de geologiske dannelsesprocesser skaber en markant visuel kontrast. Grundet kystnærheden er der<br />
flere steder gode udsigtsmuligheder over Ebeltoft Vig. Bogens Sø med omgivende mosearealer udgør et<br />
mindre naturareal.<br />
30
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Intaktheden af de karaktergivende elementer, der betinger den kulturhistoriske oprindelse er generelt god.<br />
Nåletræsplantagerne anlagt i begyndelsen af 1900-tallet fremtræder tydeligt og ligeledes de mellemliggende<br />
hede- og overdrevsarealer. De fleste af de få landbrugsejendomme er med tiden overgået til boligformål eller<br />
andre formål. Intaktheden af størstedelen af området vurderes følgelig til god.<br />
Sommerhusbebyggede område syd for landevejen til Ebeltoft samt område omkring Bogens Sø<br />
I den sydlige del af karakterområdet bevirker omfattende sommerhusbebyggelse en lavere intakthed af<br />
landskabskarakteren. Intaktheden af de karaktergivende elementer i området omkring Bogens Sø er ligeledes<br />
påvirket af opvækst af mindre løvtræsparceller og anlæggelse af mindre sommerhusområder i perioden efter<br />
1930. Intaktheden af områderne vurderes følgelig til middel.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Område omkring Bogens Sø<br />
Tilstanden af de karaktergivende elementer er god, idet de opdyrkede arealer fremtræder velholdte og<br />
hedearealerne er friholdte for tilgroning. Tilstanden af de visuelle oplevelsesmuligheder synes imidlertid<br />
mindre god som følge af beplantninger anlagt tæt ved kysten i tilknytning til sommerhusene, der hindrer det<br />
frie udsyn over Ebeltoft Vig. Endvidere slører beplantninger på terrænovergangen mellem det marine forland<br />
og den bagvedliggende randmoræne oplevelsen af denne. Oplevelsen af terrænovergangen er især vigtig<br />
fordi den tydeliggør delområdets kontrasterende karakter og den samlede vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
vurderes følgelig til middel.<br />
Resten af karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivende elementer i resten af området er generelt god.<br />
Der foregår en rydning af dele af de tilplantede områder, men dette betragtes ikke som negativt, idet dette<br />
bidrager til udbredelsen af de mellemliggende hede- og overdrevsarealer. Tilstanden af de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er generelt god om end enkelte gravhøje og udsigtspunkter er beplantede.<br />
Uforstyrrethed<br />
Sommerhusbebyggede område syd for landevejen til Ebeltoft<br />
Den sydlige del af karakterområdet er moderat forstyrret som følge af omfattende sommerhusbyggeri, der<br />
flere steder er synligt fra den gennemkørende vej. Endvidere har kursuscenter og idrætsanlæg syd for Fuglsø<br />
en lokalt forstyrrende effekt.<br />
Resten af karakterområdet<br />
Landskabskarakteren og de visuelle oplevelses muligheder i det øvrige karakterområde er uforstyrret af<br />
tekniske anlæg og byggeri uden relation til landskabskarakteren.<br />
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af størstedelen af karakterområdet som god. Tilstanden af det<br />
kontrasterende delområde omkring Bogens Sø samt det sommerhusbebyggede område i den sydlige del<br />
vurderes samlet til middel.<br />
Landskabskarakteren kapacitet<br />
Af igangværende udviklingstendenser vil karakterområdet have en begrænset kapacitet overfor en fortsat<br />
udvikling med opførelse af sommerhusbebyggelse. Denne type byggeri er fremmed for karakteren og<br />
områdets kulturhistoriske oprindelse vil kunne blive yderligere sløret. Endvidere vil landskabskarakteren<br />
have en lav kapacitet overfor yderligere tilgroning og beplantning i terrænovergangen mellem det flade<br />
marine forland omkring Bogens Sø og den bagvedliggende randmoræne.<br />
31
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Mols Bjerge (88A)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Størstedelen af karakterområdet<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det meget karakteristiske mosaiklignende mønster af halvkulturarealer og nåletræsplantager i det stærkt<br />
kuperede terræn, der flere steder betinger gode udsigtsmuligheder over det omkringliggende landskab og<br />
Ebeltoft Vig, skal bevares og beskyttes.<br />
• De mange lysåbne arealer i form af hede og overdrev skal plejes eksempelvis ved græsnnig.<br />
Spredning af plantagerne og tilgroning med opvækst af tæt krat på de lysåbne arealer skal undgås.<br />
• Plantagerne skal plejes og nyplantninger kan finde sted internt i de eksisterende plantageområder.<br />
Rydning af plantager kan finde sted i moderat grad såfremt der tillades indvandring af hede- og<br />
overdrevsarter på de resulterende åbne arealer. Arealerne vil efterfølgende skulle plejes.<br />
• De mange gode udsigtsmuligheder fra og indbliksmuligheder til højtliggende punkter skal beskyttes<br />
og enhver form for tiltag, der vil kunne forringe disse muligheder, skal undgås.<br />
• Højtliggende punkter og gravhøje, der i dag er dækket af beplantning, bør ryddes, så udsigts- og<br />
indbliksforholdene til dem forbedres.<br />
• De enkelte spredtliggende gårdbebyggelser i området skal bevares og nybyggeri skal undgås.<br />
• Området skal fortsat friholdes for tekniske elementer af enhver art, hvorved områdets uforstyrrede<br />
karakter bevares.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Sommerhusbebyggede område syd for landevejen til Ebeltoft<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De karaktergivende elementer og rumlige og visuelle forhold givet af de lysåbne arealer og mindre plantage-<br />
og skovområder i det kystnære kuperede terræn skal vedligeholdes og kan nogle steder styrkes.<br />
• De mange lysåbne arealer i form af hede og overdrev skal plejes eksempelvis ved græsning.<br />
Spredning af plantagerne og tilgroning med opvækst af tæt krat på de lysåbne arealer skal undgås.<br />
• De mindre plantage- og skovområder skal plejes og nyplantninger kan finde sted internt i de<br />
eksisterende beplantede områder.<br />
• De gode udsigtsmuligheder fra og indbliksmuligheder til højtliggende punkter skal vedligeholdes og<br />
enhver form for tiltag, der vil kunne forringe disse muligheder skal undgås.<br />
• Udsigts- og indbliksforholdene til enkelte højtliggende punkter vil kunne styrkes ved rydning af<br />
eksisterende beplantning.<br />
• Eksisterende beplantning omkring større samlinger af sommerhuse skal vedligeholdes og steder hvor<br />
der kun er sparsom beplantning bør den styrkes. Herved vil indtrykket af sommerhusområde<br />
mindskes og de større samlinger af sommerhuse vil falde bedre ind i karakteren.<br />
33
• Området skal friholdes for etablering af flere forstyrrende elementer som sommerhuse og tekniske<br />
og rekreative anlæg. Disse elementer forstyrrer området og forhindrer det i at have samme<br />
harmoniske karakter som størstedelen af karakterområdet.<br />
Delområde 3: Område omkring Bogens Sø<br />
• Kontrasterende<br />
• Middel tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det kontrasterende delområde, der er betinget af et mere fladt terræn og opdyrkede arealer, skal<br />
vedligeholdes og nogle steder styrkes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Yderligere beplantning skal undgås, idet det vil medvirke til at lukke områdets flere steder åbne<br />
karakter og forringe de visuelle udsigtsmuligheder over Ebeltoft Vig og den bagvedliggende<br />
randmoræne.<br />
• Landskabskarakteren og de visuelle oplevelsesmuligheder skal styrkes ved rydning af udvalgte<br />
arealer med beplantning. Ved rydning af dele af beplantningen vil områdets oprindeligt mere åbne<br />
karakter kunne udbredes. Endvidere vil den markante terrænovergang ved de tidligere kystskrænter<br />
til den bagvedliggende randmoræne kunne træde tydeligere frem. Udsigtsmulighederne over Ebeltoft<br />
Vig vil ligeledes styrkes.<br />
• Beplantningen i tilknytning til sommerhusområderne, der bevirker at disse bedre falder i med<br />
karakteren, skal vedligeholdes.<br />
• Området skal friholdes for etablering af flere sommerhuse samt tekniske elementer af enhver art.<br />
34
Landskabskarakterområde: Ebeltoft<br />
Randmoræne (88B)<br />
22.08.05 JT og MSL. Regionalt niveau. Feltreg. skema<br />
88B-1ved Lyngsbæk.<br />
Nøglekarakter<br />
Store nåletræsplantager blandet med heder samt små<br />
ekstensivt dyrkede marker og få mindre gårde i kuperet<br />
terræn.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området ligger ved kysten i bunden af Ebeltoft Vig.<br />
Mod syd afgrænses området af Ebeltoft vig og<br />
Elsegårde morænelandskab syd for Ebeltoft. Mod øst<br />
afgrænses området af Stubbe Sø og et åbent landskab<br />
domineret af marint forland med morænepartier. Mod<br />
nord afgrænses området af den plantagebeplantede del<br />
af Tirstrup Hedeslette. Mod vest afgrænses området af<br />
det åbne karakterområde Vrinners Morænelandskab og<br />
det bakkede Mols Bjerge karakterområde, der er<br />
domineret af plantager og hedearealer.<br />
Landskabskarakter<br />
Karakteren er betinget af bl.a. terrænet, der er<br />
storbakket og enkelte steder overlejret af<br />
småbakkede former. Sammen med terrænet giver<br />
arealanvendelsen, som er domineret af store<br />
nåletræsplantager med små ekstensivt opdyrkede<br />
og lysåbne arealer, et varieret landskab med få<br />
mindre gårde og landsbyer.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til den sidste del af anlæggelsen af de<br />
store nåletræsplantager for omkring 50 år siden.<br />
Før den tid var karakterområdet domineret af<br />
marker og lysåbne naturtyper som fx hede.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse er god på trods af omskabelsen af<br />
området som følge af tilplantning af tidligere<br />
hedearealer med nåletræsplantager. Der ses dog<br />
stadig en god sammenhæng mellem de ekstensive<br />
plantagearealer og det meget kuperede og<br />
sandede naturgrundlag.<br />
Landskabsrummene i karakterområdet udgøres af<br />
små, ekstensive og lysåbne arealer inde i<br />
plantagen. Plantagen omkranser<br />
landskabsrummene, og de opfattes derfor som<br />
lukkede udadtil, ligesom resten af landskabet er<br />
lukket. Karakterområdet er meget sammensat<br />
med hensyn til terræn og arealanvendelse. Som<br />
en helhed er området visuelt middel roligt, og<br />
støjen er afdæmpet.<br />
Møllerne i Femmøller og Lyngsbækgård med<br />
hovedgårdsjorde er velbevarede kulturmiljøer, der<br />
udgør visuelle oplevelsesmuligheder. Det<br />
bakkede terræn og den varierende<br />
arealanvendelse giver generelt landskabet visuelle<br />
oplevelsesmuligheder, idet det virker særligt<br />
afvekslende at færdes i. Der er desuden flere<br />
udsigtsmuligheder over Ebeltoft Vig fra de<br />
sydvendte morænehæld.<br />
Landskabskarakteren og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder, der er knyttet til plantagen<br />
og de små lukkede landskabsrum, er i dårlig<br />
stand. Det skyldes, at der en tendens til øget<br />
juletræsdyrkning, som lukker landskabsrummene<br />
samt en tendens til oprettelse af nye sommerhuse<br />
og udsigtsvillaer. Disse tendenser vil kunne fjerne<br />
de små landskabsrum og sløre udsigterne til<br />
havet.<br />
Naturgrundlag – Cgdb<br />
Karakterområdet er afgrænset mod nord af Tirstrup<br />
Hedeslette og Stubbe Sø, mod syd af Ebeltoft Vig, mod<br />
vest af Vrinners Morænelandskab og mod øst af<br />
Elsegårde Morænelandskab.<br />
Dette sammenhængende og meget markante<br />
randmorænekompleks er ét af de tydeligste spor efter<br />
det ungbaltiske isfremstød fra sydøst. Den største<br />
geomorfologiske kontrast i området udgøres af den<br />
lange og smalle bræmme af hævet marint forland, der<br />
findes ned mod Ebeltoft Vig.<br />
Bræmmen af marint forland, består af marint sand og<br />
ler, samt enkelte strandvolddannelser, hvoraf den<br />
største ligger ved Lyngsbæk Strand.<br />
Langs det meste af kyststrækningen stiger terrænet<br />
stejlt, og i hele området findes mange hældninger på 6 -<br />
12º eller mere. Der ses en markant parallel orientering<br />
af bakkedragene, som ligger vinkelret på isens<br />
trykretning. Grundformerne i landskabet kan beskrives<br />
som storbakkede, med ofte forekommende småbakkede<br />
pålejringer.<br />
I den vestlige del er jordbunden en mosaik af homogent<br />
smeltevandssand og -grus, med mange partier af<br />
ferskvandssand og smeltevandsler.<br />
Terrænet ligger her omkring kote 60, hvor det højeste<br />
punkt er Råbjerg, med sine 93m. Terrænet er<br />
storbakket men dog visse steder pålejret småbakkede<br />
former.<br />
I den østlige del af området ved Skærsø Plantage,<br />
består jordbunden primært af ekstramarginale<br />
aflejringer. Terrænet ligger med sine omkring 35m<br />
36
noget lavere en i den vestlige del af området. De<br />
småbakkede former erkendes let ved Skærsø Plantage.<br />
Ved Ebeltoft skifter jordbunden ud mod kysten, fra<br />
morænesand over smeltevandssand til saltvandssand.<br />
Dette sker i takt med at terrænet falder jævnt fra<br />
omkring kote 40 og ned mod kysten.<br />
Landskabsformerne er småbakkede omkring Ebeltoft.<br />
Hele området er præget af meget stor kompleksitet i<br />
kraft af variationen i terræn og jordbund.<br />
Der er en del vandelementer i området, i form af<br />
mindre søer, vandhuller og moser. Disse er<br />
koncentreret i den nordlige og vestlige del, mens de er<br />
stort set fraværende i den sydøstlige del.<br />
Ekstensiv arealanvendelse på lysåbne arealer i det<br />
småbakkede landskab.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Arealanvendelsen er domineret at talrige<br />
nåletræsplantager (bl.a. Skærsø Plantage, Granskov<br />
Plantage og Lyngsbækgård Plantage), der omfatter det<br />
meste af karakterområdet. Plantagerne udgør i den<br />
østlige, centralt nordlige og vestlige del store<br />
sammenhængende arealer.<br />
Der er flere mindre nåletræsbeplantninger i den<br />
nordvestlige del, samt i tilknytning til<br />
sommerhusbebyggelse i den centralt sydlige del.<br />
Karakterområdet indeholder meget få levende hegn og<br />
få diger. Diger ses dog i tilknytning til Dyrehave, et<br />
vejforløb ved Lyngsbækgård hovedgård samt enkelte<br />
steder i Skærsø og Granskov plantager, bl.a. langs<br />
hovedgårdsejerlavsgrænsen til Skærsø hovedgård, der<br />
ligger det tilstødende karakterområde.<br />
Dyrkningsform<br />
Området består overvejende af naturarealer i form af<br />
bl.a. plantager, og imellem naturarealerne drives<br />
hovedsageligt ekstensivt landbrug.<br />
Der er en klar sammenhæng imellem arealanvendelse<br />
og naturgrundlag, idet landbruget drives i fladbundede<br />
huller og lavninger i det ellers bakkede terræn, mens<br />
plantagerne findes på skråningerne.<br />
Karakterområdet indeholder desuden mange mindre og<br />
spredte § 3 områder. I den nordvestlige og østlige del<br />
ses f.eks. flere mindre vandhuller og moser, mens der i<br />
den centralt nordlige del er flere partier med heder.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder fire landsbyer og en<br />
gårdsamling. Landsbyerne er Femmøller, Lyngsbæk,<br />
Handrup og Egsmark og de ligger i tilknytning til<br />
tidligere engarealer i morænelandskabet.<br />
Gårdsamlingen Ulstrup ligger i tilknytning til Ulstrup<br />
Å i den nordlige del af karakterområdet.<br />
Ebeltoft udgør et større byområde med småindustri i<br />
den sydlige del af byen samt på havnearealerne, og der<br />
ligger en gammel kirke samt nogle gamle velholdte<br />
huse i byen.<br />
De få gårde der findes i karakterområdet, er<br />
overvejende små og ligger i tilknytning til de åbne<br />
arealer mellem plantagerne.<br />
Lyngsbækgård hovedgård ligger tæt på tidligere<br />
engarealer vest for Lyngsbæk. Gården fik status som<br />
hovedgård i 1500 tallet, og hovedbygningen blev<br />
opført i år 1784.<br />
Der ses endvidere enkelte husmandssteder fra midten<br />
af 1800-tallet omkring Krakær.<br />
Der er flere store sommerhusområder i<br />
karakterområdet, hvoraf det største, et langstrakt<br />
område langs Ebeltoft Vig, hænger sammen med<br />
Ebeltoft. Ved Femmøller, Krakær, nord for Lyngsbæk<br />
og Handrup ses mindre sommerhusområder.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Landsbyen Femmøller har fået sit navn efter de fem<br />
møllesteder, der har ligget ned til Mølleåen. Fire af de<br />
fem møllesteder er bevaret og fremstår som unikke<br />
gårdmiljøer med højtliggende mølledamme og<br />
indløbskanaler. Desuden ligger der et gammelt<br />
badehotel i Femmøller, som vidner om en tidlig<br />
turisme i området.<br />
I Handrup ligger flere gamle restaurerede gårdstuehuse.<br />
Ebeltoft blev købstad i 1301 og var i 15- og 1600 tallet<br />
en betydelig søfartsby, og siden 1880’erne har turismen<br />
haft stigende betydning for byen, hvilket i dag kommer<br />
til udtryk i kraft af de omkringliggende<br />
sommerhusområder.<br />
Lyngsbækgård hovedgårdsejerlav fremtræder med<br />
større markfelter nord for gårdanlægget samt vest for<br />
Dyrehave. Ejerlavet indeholder nyere beplantning,<br />
anlagt efter 1930, fx i form af Lyngsbækgård Plantage,<br />
ligesom det også indeholder ældre løvtræsbeplantning i<br />
form af Dyrehave.<br />
Selve gårdanlægget og Dyrehave er omkranset af diger.<br />
Udover den velholdte hovedbygning består<br />
37
gårdanlægget af parkanlæg, allétræer og en ladegård<br />
med avls- og ladebygninger, der er opført i 1776.<br />
Molskroen, der blev opført i 1923 ved Lyngsbæk<br />
Strand, vidner om turismens indtog i kommunens<br />
kystområder. Ørnbjerg Mølle, der ligger vest for<br />
Stubbe Sø ved Ulstrup Å, er et meget velbevaret<br />
eksempel på de mindre danske vandmøller.<br />
I den sydøstlige del af karakterområdet lå Ebeltoft-<br />
Trustrup jernbanen i perioden 1901-68. I dag er<br />
jernbanen nedlagt, og der er anlagt en natursti på<br />
strækningen.<br />
Typisk udsigt, op mod sommerhusområderne, fra<br />
hovedvejen langs kysten.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Langs kysten løber hovedvejen, der fører til færgelejet<br />
syd for Ebeltoft, mens der i den østlige del er en<br />
nordgående vej fra Egsmark, som forgrener sig i to i<br />
Granskov Plantage.<br />
Der ligger en campingplads centralt i karakterområdet<br />
ved Krakær, og i tilknytning til Ebeltoft ses både<br />
campingpladser, golfbaner og hoteller.<br />
I Ebeltoft ses et større havneanlæg, der fungerer som<br />
fiskeri- og lystbådehavn.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til anlæggelsen af de store nåletræsplantager<br />
indtil midten af 1900-tallet. I de små åbne<br />
landskabsrum mellem plantagerne anes dog en lidt<br />
større tidsdybde pga. den ekstensive arealanvendelse på<br />
de sandede jorder.<br />
Inden den omfattende nåletræsplantning var<br />
arealanvendelsen præget af hede- og mosearealer og<br />
har formentlig primært fungeret som græsningsarealer<br />
iblandet en smule landbrug omkring landsbyerne og de<br />
større gårde.<br />
Fra omkring midten af 1900-tallet og frem til i dag er<br />
der foregået store arealanvendelsesmæssige ændringer.<br />
Det bevoksede areal er blevet større og store dele af de<br />
resterende åbne områder er blevet bebygget med<br />
sommerhuse.<br />
Karakterområdets oprindelse erkendes i dag tydeligt i<br />
landskabet, idet både de småbakkede terrænformer,<br />
med nåletræsplantagerne og de små, lysåbne arealer<br />
fremtræder tydeligt.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
De karaktergivende landskabselementer udgøres af de<br />
store nåletræsplantager med mindre heder samt små,<br />
ekstensivt dyrkede marker og få mindre gårde i et<br />
storbakket terræn overlejret med småbakkede<br />
landskabsformer.<br />
Landskabsrummene i karakterområdet er små og<br />
lukkede med ekstensivt dyrkede marker omkranset af<br />
nåletræsplantager, der danner indre rumlige<br />
afgrænsninger. Karakterområdet er meget sammensat<br />
med store plantager, små lukkede landskabsrum med<br />
hede og ekstensive marker, mindre gårde og landsbyer,<br />
mange sommerhusområder samt Ebeltoft By.<br />
De overordnede veje er stærkt trafikerede især om<br />
sommeren på grund af trafikken til og fra de mange<br />
sommerhuse. Derudover er området roligt og<br />
landskabskarakteren upåvirket af større tekniske anlæg.<br />
De mange sommerhusområder, der dækker en stor del<br />
af karakterområdet, påvirker endvidere landskabet<br />
væsentligt. Ebeltoft er synlig fra hele bugten,<br />
byrandene forekommer utydelige mod nord og vest,<br />
hvor tidligere sommerhusområder er blevet indlemmet<br />
i byområdet.<br />
For næsten hele karakterområdet er det gældende, at<br />
det kuperede landskab med de mange små lukkede rum<br />
med ekstensive marker og hedearealer, giver visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i form af en stor variation i de<br />
rumlige forhold. Der er også visuelle<br />
oplevelsesmuligheder fra flere af de lysåbne arealer på<br />
det sydvendte morænehæld, i form af<br />
udsigtsmuligheder over Ebeltoft Vig.<br />
Møllerne i Femmøller og Lyngsbækgård med<br />
hovedgårdsjorde udgør visuelle oplevelsesmuligheder i<br />
form af velbevarede kulturmiljøer.<br />
38
Lyngsbækgård hovedgård, hvis nuværende bygninger<br />
blev opført omkring år 1780.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til plantningen af plantagerne fra omkring<br />
midten af 1900-tallet, og de derafkommende resterende<br />
åbne landskabsrum med ekstensiv arealanvendelse.<br />
Intaktheden af den kulturhistoriske oprindelse og den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivne<br />
elementer er dårlig, fordi de åbne arealer mellem<br />
plantagerne trues af udsigtsvillaer, sommerhuse og<br />
nåletræsbeplantninger.<br />
Juletræsplantage, sommerhuse/udsigtsvillaer og udsigt<br />
over havet fra det sydvendte morænehæld.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er middel, fordi Lyngsgaard og<br />
møllerne i Femmøller er velbevarede mens udsigterne<br />
fra de lysåbne arealer på det sydvendte hæld er stærkt<br />
påvirket af tilplantning samt opførsel af sommerhuse.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren er både visuelt og støjmæssigt<br />
forstyrret af den megen trafik langs kysten..<br />
Nøglefunktioner<br />
For i nogen grad at fastholde den oprindelige<br />
landskabskarakter er det nødvendigt at begrænse<br />
yderligere tilplantning, og bebyggelse på de lysåbne<br />
arealer. Dette vil styrke de afvekslende landskabelige<br />
rum, der findes i området til trods for den store<br />
tilplantningsgrad.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Der er flere små arealer nær Ebeltoft by, der<br />
er udlagt som fremtidig byvækst områder.<br />
Lavbundsområder: Hele den nordlige del af kysten ned<br />
til omkring Bogens Sø, er 300 – 700 m ind i landet<br />
udpeget som lavbundsområde.<br />
Landskabelige interesseområder: Hele den nordlige del<br />
af området er udpeget som landskabeligt<br />
interesseområde, med undtagelse af en del<br />
sommerhusbebyggelse.<br />
Kulturmiljø: To områder er udpeget som<br />
kulturhistoriske interesseområder; området ved<br />
Lyngsbækgård Plantage, Dyrhave og Flinthøj samt<br />
området omkring Ørnbjerg Mølle.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: Over<br />
halvdelen af arealet i karakterområdet er udpeget som<br />
område hvor skovtilplantning er uønsket.<br />
Geologiske interesseområde: Området nord for Krakær<br />
er udpeget som geologisk interesseområde.<br />
Naturområder: Der er mange og delvist<br />
sammenhængende naturområder.<br />
Mulige naturområder: Der er mange arealer der er<br />
udpeget som mulige naturområder<br />
SFL områder (særlige følsomme landbrugsområder):<br />
En del områder i den nordlige del er udpeget til SFLområder.<br />
39
Vurdering af Ebeltoft Randmoræne (88B)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Den nordligste del af karakterområdet med de meget kuperede og varierede plantagearealer, som<br />
regelmæssigt afbrydes af græssede rydninger, afspejler landskabets karakter meget tydeligt. Området<br />
afspejler også oprindelsen, som er sat til midten af 1900-tallet, idet nåletræsplantagerne er helt dominerende.<br />
Samtidig afspejler de åbne græssede arealer i plantagerne, de små landsbyer med velbevarede landsbyhuse<br />
og vejstruktur samt hovedgården Lyngsbækgård resterne af en ældre arealanvendelse, der hører til tiden<br />
inden plantagetilplantningen. Plantagerne er dog så dominerende, at området vurderes at være helt omskabt i<br />
forhold til den tidligere arealanvendelse. I delområdet ses enkelte enklaver med sommerhuse.<br />
Sommerhusområderne er karakterfremmede elementer, men de påvirker ikke karakteren væsentligt, da de<br />
ligger skjult inde i plantagerne. Der ses en god sammenhæng mellem naturgrundlag og arealanvendelse, idet<br />
de sandede og kuperede jorder ikke er under opdyrkning. Størstedelen af karakterområdet vurderes derfor<br />
som særlig karakteristisk.<br />
Karaktersvag<br />
Nordlig kyststrækning<br />
Et bælte langs den nordligste kyststrækning er helt domineret af tæt sommerhusbebyggelse, der er synlig fra<br />
kysten. Bebyggelsen er af en karakter og tæthed, så den fremtræder som parcelhusbebyggelse, hvilket<br />
understreges af sommerhusenes placering i en udbrudt forlængelse af Ebeltoft by. På trods af at<br />
sommerhusbebyggelsen er omgivet af beplantning er den alligevel meget synlig fra kysten, hvilket bl.a.<br />
skyldes at den ligger op ad skråningerne mod randmorænen. På trods af beplantningen, der minder om<br />
beplantningen i plantagerne, bevirker sommerhusene som karakterfremmede elementer, at delområdet<br />
vurderes som karaktersvagt.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Det kuperede terræn og den afvekslende arealanvendelse giver visuelle oplevelsesmuligheder i det meste af<br />
karakterområdet. Terrænet og afvekslingen mellem lukkede plantager og åbne græssede arealer giver en<br />
meget afvekslende rumoplevelse, samtidig med at elementerne rummer mange og forskelligartede<br />
muligheder for naturoplevelser i form af skov med forskellig alder, heder og overdrevsarealer.<br />
Langs kysten som skråner ned mod Ebeltoft Vig findes udsigter over vandet og de omkransende<br />
kyststrækninger, der tilsammen giver fornemmelsen af et skarpt afgrænset tilstødende havdomineret rum.<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Lyngsbækgård<br />
Hovedgården Lyngsbækgård med den meget velholdte hovedbygning og omgivende hovedgårdselementer<br />
udgør, sammen med det vekslende terræn og naturarealerne i form af plantager og græssede lysninger, et<br />
mindre område med særlige visuelle oplevelsesmuligheder. Kun den del af hovedgårdsejerlavet tættest på<br />
hovedbygningen er medtaget som særlig visuel oplevelse, idet de fjernere beliggende hovedgårdsarealer<br />
falder i et med resten af plantageområdet.<br />
41
Vurdering af tilstand<br />
Intaktheden af landskabskarakteren<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
Størstedelen af karakterområdet er præget af den varierede plantage med græssede lysninger i kuperet terræn.<br />
Disse elementer, herunder særligt plantagerne, afspejler tydeligt oprindelsen fra starten af 1900-tallet, mens<br />
lysningerne indikerer en ældre arealanvendelse, der er rester fra en tidligere kulturhistorisk periode. Derfor<br />
vurderes intaktheden her at være god.<br />
Inde i de store plantageområder findes dog et større sommerhusområde nord for Lyngsbæk, hvor<br />
sommerhusene ligger skjult i plantagen. Tilstedeværelsen af sommerhusene gør at intaktheden lokalt bliver<br />
middel, idet sommerhusene her fortrænger plantagen.<br />
I det massive sommerhusområde langs kysten vurderes intaktheden at være dårlig. Det skyldes<br />
tilstedeværelsen af sommerhusene, som bevirker at plantagen, som understreger oprindelsen, nærmest helt er<br />
fortrængt fra delområdet. Kyststrækningen vurderes derfor som karaktersvag.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer i form af plantagen og de græssede arealer synes at være godt vedligeholdte.<br />
Plantagerne er under kontinuert foryngelse, idet der både ses skovede arealer og nyplantninger. De græssede<br />
arealer synes ligeledes at være under kontinuert græsning, og flere steder har de en typisk overdrevs- eller<br />
hedekarakter med en tætgræsset overflade samt spredte træer og buske.<br />
Samtidig er de små landsbymiljøer velholdte, idet landsbyhusene og de tilbageværende møller i Femmøller<br />
er velholdte. Hovedgården Lyngsbækgård er et eksempel på et yderst velholdt hovedgårdsmiljø med<br />
hovedbygning, driftsbygninger, parkanlæg, dyrehave, græssede overdrev og stendiger. Den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand vurderes derfor som god i hele karakterområdet.<br />
Uforstyrrethed<br />
Nordlig kyststrækning<br />
Karakterområdet er meget forstyrret i et kystnært bælte, der strækker sig fra Ebeltoft mod syd til Lyngsbæk<br />
Strand mod vest. De forstyrrende elementer udgøres af den meget trafikerede hovedvej, der forbinder<br />
Ebeltoft med Rønde, samt af det meget store sommerhusområde, der nærmest har karakter af bymæssig<br />
bebyggelse.<br />
Størstedelen af karakterområdet virker dog uforstyrret, idet de store plantagearealer skærmer for og<br />
absorberer en stor del af den forstyrrelse, der kommer fra de kystnære arealer.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand er god i størstedelen af karakterområdet, men dårlig i det sommerhus- og<br />
trafikpåvirkede delområde langs kysten pga. den dårlige intakthed og den store grad af forstyrrelse.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Der ses en tendens til plantning af juletræsplantager på de åbne arealer mellem plantagerne. Karakterområdet<br />
har en moderat kapacitet overfor en høj grad af tilplantning, idet det vil true variationen mellem åbne og<br />
lukkede arealer, samt true variationen i naturtyper i plantagerne. Området kan således tåle nogen tilplantning.<br />
Dog bliver tilplantningen en trussel, hvis tendensen bliver, at den udfylder landskabsrummene i plantagerne<br />
helt.<br />
Karakterområdets kapacitet i forhold til yderligere sommerhusbebyggelse i plantagerne er ligeledes lille, idet<br />
flere sommerhuse vil mindske områdets uforstyrrede og ekstensive karakter.<br />
42
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Ebeltoft Randmoræne (88B)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delomårde 1: Plantagerne<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder (dog særlige visuelle oplevelsesmuligheder omkring Lyngsbækgård)<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De store plantagearealer med lysåbne hedearealer og græssede overdrev i randmorænen nord for Ebeltoft<br />
skal bevares og beskyttes.<br />
• Fuldstændig tilplantning af lysåbne arealer i plantagen skal undgås, da dette vil forringe den<br />
interne variation i plantagen. Dog kan tilplantning foregå, i et omfang der ikke lukker plantagen<br />
helt.<br />
• De eksisterende lysåbne arealer skal plejes ved græsning og høslæt, så tilgroning undgås.<br />
• Ekspansion af sommerhusområder i plantagen og langs kysten bør undgås, idet flere<br />
sommerhuse vil forringe områdets karakter som naturområde.<br />
• Hovedgården Lyngsbækgård med hovedbygning, parkanlæg, stendiger, ældre løvskov og<br />
græssede overdrev i umiddelbar nærhed af bebyggelsen skal bevares, så det fremover i sin<br />
helhed fremstår som hovedgårdslandskab.<br />
• De eksisterende møllesteder samt det gamle badehotel i Femmøller skal bevares og fortsat<br />
vedligeholdes.<br />
• De velbevarede gamle gårde og landsbyhuse i de små landsbyer Femmøller, Handrup og<br />
Lyngsbæk skal bevares og en fuldstændig sammenvoksning med de omkringliggende<br />
sommerhusområder bør undgås.<br />
44
Landskabskarakterområde: Stubbe Sø (89)<br />
29.06.05 JT og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skemaer 89-1 Kærager og 89-2 Holme.<br />
Nøglekarakter<br />
Landbrugslandskab bestående i fladt marint forland,<br />
der brydes af moræneøer med spredte, små til<br />
mellemstore gårde.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet ligger på overgangen til Ebeltoft<br />
halvøen. Området er afgrænset af kyststrækningen<br />
mellem Havmølle Bæk i nord og Boeslum i syd. Mod<br />
Vest og nord er grænsen trukket op til randmorænen<br />
ved Ebeltoft og Hyllested Morænelandskab.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet består af fladt marint<br />
forland, der flere steder brydes af forholdsvis små,<br />
kuperede morænepartier og ellers strækker sig ind i<br />
de bagvedliggende morænelandskaber.<br />
Karaktergivende er også de spredte små til<br />
mellemstore gårde med småplantninger placeret<br />
enten ved toppen eller for foden af morænepartierne<br />
i overgangen mellem de to naturtyper.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse er<br />
overvejende knyttet til tiden omkring<br />
landboreformerne for ca. 200 år siden, hvor<br />
landsbyjorder blev udstykket og gårde flyttet ud i<br />
landskabet. Sommerhusområderne er kommet til<br />
inden for de sidste 50 år.<br />
Sammenhængen mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelsen afspejles stadig i kraft af, at det<br />
intensive landbrug findes på morænebakkerne og<br />
den ekstensive græsning på det marine forland<br />
De fragmenterede levende hegn og<br />
småbevoksninger spærrer delvist for udsynet over<br />
det marine forland og inddeler karakterområdet i<br />
transparente landskabsrum af middelskala.<br />
Overgangen mellem det marine forland og<br />
morænebakkerne kan dog tydeligt erkendes på<br />
grund af terrænforskel og manglende beplantning.<br />
På det flade marine forland danner lige levende<br />
hegn og lige kanaler kombineret med rektangulære<br />
markfelter et tydeligt mønster.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder er især knyttet til<br />
udsigterne fra morænebakkerne ud over det marine<br />
forland samt til områdets kystnærhed. Der er<br />
ligeledes oplevelsesmuligheder knyttet til Stubbe Sø<br />
og Dråby Sø, som dog stort set kun kan opleves på<br />
tæt hold på grund af den omgivende bevoksning.<br />
Tilstanden er generelt god, idet de oprindelige<br />
landskabselementer i form af udflyttede gårde, de<br />
tydelige terrænforskelle samt de lavtliggende,<br />
græssede marine forlande tydeligt erkendes i<br />
landskabet. Kystområderne er dog nogle steder<br />
svækket af de store sommerhusområder.<br />
Naturgrundlag – Kcab<br />
Området består af en del større, sammenhængende<br />
arealer med hævet marint forland, og er således et<br />
relativt ungt landområde, der først er blevet blotlagt<br />
efter stenalderhavets regression. Imellem arealerne<br />
med hævet havbund ses mindre partier med<br />
randmoræne- og morænelandskaber. Stubbe Sø hører<br />
egentlig til dødislandskabet, der ligger i forbindelse<br />
med Tirstrup Hedeslette. Men søen har sammen med<br />
andre lavtliggende områder været dækket af vand<br />
under den store isafsmeltning der afsluttede<br />
Weischelistiden. Imellem arealerne med hævet<br />
havbund ses mindre partier med randmoræne- og<br />
morænelandskaber.<br />
Jordbunden består primært af marint sand og ler samt<br />
af mindre områder med ferskvandsaflejringer. På<br />
morænepartierne er jordbunden domineret af<br />
moræneler. Terrænet der er knyttet til den hævede<br />
havbund er fladt, mens morænepartierne ligger i ca.<br />
kote 20 -25 som hævede småbakkede og<br />
kontrastskabende øer i landskabet. Selv om området er<br />
ret velordnet med hensyn til den klare adskillelse af<br />
hævet havbund og morænepartier, er der alligevel så<br />
store variationer både jordbundsmæssige og<br />
terrænmæssige, at området må beskrives som værende<br />
komplekst opbygget.<br />
Området indeholder relativt mange vandelementer i<br />
forhold til de omkringliggende områder, idet de lave<br />
arealer med hævet marint forland som er udpeget som<br />
lavbundsarealer, virker som naturlige<br />
tilstrømningsområder og reservoirer. Arealet med<br />
marint forland dækker over halvdelen af<br />
karakterområdet.<br />
Den største vandforekomst er Stubbe Sø, der har en<br />
samlet udstrækning på omtrent 3,5 x 1,2 km og er et<br />
vandfyldt dødishul. Søen og arealerne omkring den har<br />
dog efter Weischelisens afsmeltning, været<br />
oversvømmet af Stenalderhavet hvorved den har fået<br />
karakter af hævet marint forland. I den vestlige del af<br />
området ligger Dråby sø. Der findes et større antal<br />
kunstige afvandingskanaler på de lavtliggende arealer,<br />
samt mindre, naturlige afvandingssystemer som f.eks.<br />
Havmølle Å i den nordlige del.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Karakterområdet indeholder de mindre løvskovspartier<br />
Storskov og Kælderskov, langs grænsen til Skærsø<br />
46
Plantage. Endvidere forekommer små spredte partier<br />
med løv- og nåletræer jævnt fordelt i regionen. Langs<br />
bredderne af Dråby Sø, ses krat og<br />
sumpskovsbevoksning. Småbeplantning ses ligeledes<br />
øst for Stubbe Sø.<br />
Karakterområdet indeholder enkelte fragmenterede<br />
levende hegn. Hegnene er korte usammenhængende og<br />
jævnt fordelt i området. Der findes en del diger og<br />
længere diger ses enkelte steder langs Skærsø<br />
hovedgårds ejerlavsgrænse. Endvidere ses flere<br />
parallelle diger mellem markerne syd for Dråby.<br />
Græssede engene ved Kærager.<br />
Dyrkningsform<br />
Arealanvendelsen er domineret af landbrug med<br />
markfelter af middelskala som følge af de forholdsvis<br />
mange levende hegn. Iblandt landbrugsarealerne findes<br />
to søer og flere moser, bl.a. ved Skærsø hovedgård og<br />
tæt ved Stubbe Sø. Mindre partier med enge og<br />
overdrev ses spredt i regionen. I den sydlige del tæt ved<br />
kysten ses mindre hedearealer.<br />
Bebyggelsesstruktur<br />
Karakterområdet indeholder to landsbyer, Dråby og<br />
Holme, som begge har en meget velbevaret<br />
landsbystruktur. Dråby indeholder en kirke og ligger<br />
som randlandsby ud til Dråby Sø. Der ses forholdsvis<br />
få små til mellemstore gårde jævnt fordelt i den østlige<br />
del af området, og flere af gårdene ligger i overgangen<br />
mellem morænelandskab og marint forland.<br />
Skærsø er områdets eneste hovedgård og kan dateres<br />
tilbage til 1300-tallet, mens hovedbygning er opført i<br />
1853. Hovedgården er beliggende mellem de to søer på<br />
det marine forland for foden af morænelandskabet.<br />
På vejene øst for Dråby ses enkelte husmandssteder,<br />
der er oprettet i perioden fra før 1867 til efter 1930.<br />
Langstrakte sommerhusområder ses langs kysten,<br />
nedenfor Boeslum og ved Dråby Strand. Der ligger<br />
desuden en campingplads tæt ved kysten, mellem de to<br />
sommerhusområder.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Dråby ligger ud til Dråby Sø og har tidligere haft en<br />
mindre togholdeplads. Til trods herfor kan en<br />
stationsbybyudvikling ikke spores, da byen har haft en<br />
ringe vækst. Holme har ligeledes oplevet ringe vækst<br />
og indeholder stadig flere ikke-udflyttede gårde.<br />
Skærsø hovedgårdsejerlav ligger med forholdsvis store<br />
markfelter øst for gårdanlægget, mens det store<br />
plantageområde, Skærsø Plantage, ligger vest for. Syd<br />
for gårdanlægget ses de ældre løvskove Kælderskov og<br />
Storskov, og diger ses flere steder langs<br />
ejerlavsgrænsen. Gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygning af avlsbygninger af nyere dato, og en<br />
ældre brolagt vej fører fra gården mod vest.<br />
I den nordlige del af området mellem Stubbe Sø og<br />
kysten findes i et bredt bælte mange forekomster af<br />
køkkenmøddinger og grave. Nordøst for Holme findes<br />
en skanse fra Englandskrigene fra årene 1801-1814.<br />
Gennem den centrale del af karakterområdet ligger en<br />
nedlagt jernbanestrækning, der blev brugt i perioden<br />
1901-1968 og i dag anvendes som natursti.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
En gruppe vindmøller er placeret i den nordøstlige del<br />
af karakterområdet tæt ved kysten.<br />
Oprindelse<br />
Landskabets kulturhistoriske oprindelse er knyttet til<br />
udskiftningstiden og til den gradvise dræning af det<br />
marine forland i slutningen af 1800-tallet.<br />
Karakterområdet har oprindelig haft en lidt mere<br />
ekstensiv karakter med udbredte eng- og moseområder<br />
på de lavtliggende arealer. Siden midten af 1800-tallet<br />
er der plantet levende hegn og dele af de lavtliggende<br />
arealer er gradvist blevet drænet og opdyrket.<br />
Bebyggelsesmønsteret i landsbyerne er kun ændret<br />
meget lidt og de indeholder både uudflyttede<br />
landsbygårde og små landsbyhuse, som lokalt giver en<br />
større tidsdybde. Langs kysten ses store<br />
sommerhusområder, som er anlagt i løbet af de sidste<br />
50 år.<br />
47
Opdyrkede enge ved Kærager.<br />
Der ses stadig en sammenhæng mellem<br />
naturgrundlaget og arealanvendelsen, idet<br />
lavbundsarealerne drives relativt ekstensivt med enge<br />
og græsning i forhold til det intensivt drevne landbrug<br />
på moræneaflejringerne.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Landskabet består af det flade marine forland, der flere<br />
steder brydes af små morænebakker og ellers strækker<br />
sig dybt ind i de bagvedliggende morænelandskaber.<br />
Der er et tydeligt sammenspil mellem naturgrundlag og<br />
dyrkningsintensiteten med ekstensivt landbrug på det<br />
marine forland og intensivt landbrug på<br />
morænepartierne.<br />
De levende hegn, småbevoksninger og småbakkede<br />
morænebakkepartier inddeler landskabet i<br />
landskabsrum af middel skala. Den rumlige<br />
afgrænsning er transparent, da hverken terrænformer<br />
eller bevoksning skærmer fuldstændigt for udsynet<br />
over engene. Overgangen mellem det marine forland<br />
og morænebakkerne kan tydeligt erkendes, og skaber<br />
tydelige lavtliggende landskabsrum.<br />
Karakterområdet fremtræder sammensat med<br />
landbrugsarealer af varierende intensitet, halvkulturer,<br />
levende hegn, spredte bevoksninger og bebyggelser,<br />
som overvejende er placeret på og for foden af<br />
morænepartierne.<br />
På lavbundsarealerne danner de parallelle kanaler,<br />
ensartede og flade markfelter samt gårdene ved foden<br />
af morænepartierne et regelmæssigt og dominerende<br />
mønster.<br />
Fra morænepartierne er der visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i form af stedvise udsigter over<br />
havet samt udsigter til de lavere liggende, flade marine<br />
forlande. Disse står i skarp kontrast til de småbakkede<br />
og nogle steder skovklædte morænebakker. Dråby Sø<br />
og Stubbe Sø med de omkringliggende skove, moser<br />
og kratbevoksninger udgør endvidere visuelle<br />
oplevelsesmuligheder selv om mulighederne for at se<br />
søerne begrænses af skov helt ned til søbredden.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Den kulturhistoriske oprindelse er knyttet til<br />
udskiftningstiden i 1800 tallet, hvor gårde blev<br />
udflyttet, landskabet opdyrket, og det marine forland<br />
drænet.<br />
Den kulturhistoriske oprindelse erkendes stadig<br />
tydeligt i landskabet, idet der ses en klar forskel i<br />
arealanvendelsen som svarer til den oprindelige<br />
arealanvendelse med dyrkede morænepartier og<br />
græsning eller eng på det marine forland. Derfor<br />
vurderes landskabskarakterens intakthed til at være<br />
god.<br />
Udsyn mod nord fra bakkeknuden ved Holme.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Tilstanden af de karaktergivende elementer er vurderet<br />
til at være af god, på trods af at de levende hegn flere<br />
steder bærer præg af manglende pleje.<br />
Tilstanden af de visuelle oplevelsesmuligheder er<br />
ligeledes god.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er overvejende uforstyrrede af<br />
tekniske anlæg og anden forstyrrende arealanvendelse.<br />
Omkring de to sommerhusområder er<br />
landskabskarakteren lokalt forstyrret af<br />
sommerhusbebyggelsen, der nogle steder tydeligt ses<br />
fra baglandet.<br />
Nøglefunktioner<br />
En fortsat landbrugsmæssig drift er nøglefunktion i<br />
karakterområdet, og dermed nødvendig for at<br />
opretholde den nuværende landskabskarakter.<br />
Endvidere er det vigtigt fortsat at græsse og pleje de<br />
ekstensive lavtliggende arealer, så de kan friholdes for<br />
tilgroning.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Naturområder: Flere arealer i karakterområdet er<br />
udlagt som naturområder, bl.a. ved Stubbe Sø, Dråby<br />
Sø og ved Skærsø Hovedgård.<br />
Mulige naturområder: Næsten hele arealet med de<br />
store flade arealer bestående af marint forland og<br />
enkelte små arealer, er udpeget som mulige<br />
naturområder.<br />
48
Lavbundsarealer: Omtrent halvdelen af<br />
karakterområdet, svarende til udstrækningen af det<br />
marine forland, er udpeget som lavbund.<br />
Landskabelige interesseområder: Næsten hele området<br />
er udpeget som område med landskabelige interesser.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket: På<br />
arealerne med marint forland er skovtilplantning<br />
uønsket.<br />
Geologiske interesseområder: Hele Stubbe Sø, den<br />
nordlige del af regionen, kysten og knap halvdelen af<br />
den sydlige del af området er udpeget som geologisk<br />
interesseområde.<br />
SFL områder(særlige følsomme landbrugsområder):<br />
Omtrent halvdelen af karakterområdet, svarende til<br />
udstrækningen af det marine forland, er udpeget som<br />
SFL-områder.<br />
49
Vurdering af Stubbe Sø (89)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer og landskabelige mønstre i form af varierende rumforhold og arealanvendelse<br />
fremtræder tydeligt i hele karakterområdet. De rumlige forhold understreges af en tydelig variation mellem<br />
det lave, ekstensivt udnyttede marine forland og de højtliggende opdyrkede moræneknolde. Pga. landskabets<br />
transparente karakter har man endvidere en tydelig fornemmelse af de middelstore landskabsrum, der<br />
udgøres af de lavtliggende flader som afgrænses af moræneknoldene. De små til mellemstore spredtliggende<br />
gårde, der alle ligger på kanten af morænepartierne, og de mellemstore opdyrkede marker giver indtryk af et<br />
landbrugslandskab i funktion. Engarealerne på det marine forland, og de stedvist græssede moræneknolde,<br />
forstærker indtrykket af en blandet arealanvendelse, som ligger relativt tæt på områdets oprindelige<br />
arealanvendelse. Fordelingen af opdyrkede arealer og ekstensive arealer vidner om en god sammenhæng<br />
mellem naturgrundlag og arealanvendelse. Området vurderes derfor som værende særlig karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Søerne og hovedgårdsskovene<br />
De to store søer Stubbe Sø og Dråby Sø, ligger i gamle dødishuller og danner både en rumlig og<br />
arealanvendelsesmæssig kontrast til resten af karakterområdet. Begge søer er fladeelementer omgivet af høj<br />
beplantning, hvilket betyder at de store men lukkede sørum kun kan opleves på tæt hold. I nordlig tilknytning<br />
til Dråby Sø ligger de gamle hovedgårdsskove Storskov og Kælderskov, som er anlagt i forbindelse med<br />
hovedgården Skærsø. Skovene udgør ligeledes en både rumlig og arealanvendelsesmæssig kontrast til det<br />
transparente opdyrkede landbrugslandskab.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Søerne<br />
Pga. karakterområdets store interne variation indeholder det mange forskellige typer af visuelle<br />
oplevelsesmuligheder. Dråby Sø og Stubbe Sø indeholder muligheder for større naturoplevelser, ligesom<br />
beplantningen omkring søerne giver en rumlig afveksling, idet der skabes store men lukkede sørum.<br />
Hovedgården<br />
Mellem de to søer ligger hovedgården Skærsø med en mindre hovedbygning og et stort parkanlæg, som<br />
sammen med søerne giver mulighed for både naturrelaterede og kulturrelaterede oplevelser. Både Dråby<br />
landsby og Holme landsby indeholder visuelle oplevelsesmuligheder, idet de har nogle meget velbevarede<br />
landsbystrukturer, gårde og landsbyhuse.<br />
Det marine forland<br />
De største arealer med marint forland indeholder ligeledes visuelle oplevelsesmuligheder i form af tydelige<br />
og markerede landskabsrum som indeholder særlige naturarealer både som våde områder med rørskov og<br />
græssede enge.<br />
Endelige er der gode udsigtsmuligheder ud over Kattegat nordøst for Holme, hvor sommerhusområderne<br />
ikke spærrer for det frie udsyn.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Hele karakterområdet<br />
Den markante vekselvirkning mellem opdyrkede, højtliggende morænepartier og græssede, lavtliggende<br />
engarealer på marint forland gør, at oprindelsen afspejles tydeligt i karakterområdet. Oprindelsen<br />
51
understreges endvidere af de mange små til mellemstore gårde, og af landsbyerne der stort set er upåvirkede<br />
af nyere byudvikling. Områdets intakthed vurderes derfor som værende god.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand er generelt god, idet de karaktergivende elementer og visuelle<br />
oplevelsesmuligheder fremtræder velholdte. Engarealerne på det marine forland er friholdt for tilgroning og<br />
morænepartierne er friholdt for større beplantninger, hvilket bevirker at den karaktergivende terrænforskel og<br />
forskellen i arealanvendelsen fremtræder tydeligt. Endvidere er gårdene godt vedligeholdte ligesom<br />
landsbyhusene i Holme og Dråby. De levende hegn forekommer dog noget fragmenterede og fremstår derfor<br />
i højere grad som punktbeplantning end som linier. Det er dog ikke nok til at gøre den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand dårligere.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Næsten hele karakterområdet er uforstyrret af tekniske anlæg og karakterfremmede elementer.<br />
Sommerhusområdet<br />
Et mindre areal i den nordlige ende af Boeslum Strand er lokalt forstyrret af sommerhusbebyggelse, som<br />
strækker sig op på den bagvedliggende moræneflade og derfor ligger hævet i landskabet. Bebyggelsen er<br />
ikke afskærmet af beplantning og har derfor rent visuelt karakter af parcelhuskvarter.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand i karakterområdet vurderes at være god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Udsigterne over Kattegat nordøst for Holme er sårbare over for tiltag, der forstyrrer udsigterne, som f.eks. en<br />
udvidelse af sommerhusområdet i nordlig retning. Ligeledes er landskabet, pga. den transparente karakter,<br />
sårbart overfor udvidelse af sommerhusområderne op på de højtliggende morænepartier. Eventuelt nye<br />
sommerhuse vil i givet fald blive eksponeret i en sådan grad, at de forstyrrer baglandet. Området har således<br />
en meget lav kapacitet overfor udvidelse af de eksisterende sommerhusområder.<br />
52
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Stubbe Sø (89)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Dråby Strand<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets karakter af landbrugslandskab i et terræn, der veksler mellem lave, græssede arealer på marint<br />
forland, der strækker sig ind i landet mellem højtliggende opdyrkede moræneknolde adskilt af markante<br />
terrænovergange, skal bevares.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes på moræneknoldene.<br />
• Terrænovergangene skal friholdes for beplantning, så de fremover vil fremstå tydeligt i<br />
landskabet og markere overgangene mellem marint forland og moræne. Beplantning vil<br />
endvidere kunne sløre udsigterne langs kysten ud over havet.<br />
• De lavtliggende arealer skal fortsat drives ekstensivt med græsning eller høslæt, så<br />
forskellen i arealanvendelsen på hhv. moræneknoldene og det marine forland understreger<br />
de forskellige naturgrundlag.<br />
• Der bør ikke etableres større sammenhængende beplantninger på de lavtliggende arealer,<br />
da eventuelle beplantninger vil lukke de karaktergivende landskabsrum mellem<br />
moræneknoldene.<br />
• Alle arealer i de lavtliggende områder kan med fordel konverteres til egentlige eng- og<br />
moseområder, så der dannes store sammenhængende naturområder. Dette vil kræve et<br />
fuldstændigt stop for dræning af arealerne.<br />
• Sommerhusområderne langs kysten bør ikke udvides ind i landet, da de enten vil komme<br />
til at ligge højt og synligt i landskabet og derved virke som forstyrrende elementer, eller<br />
optage nogle af de lavtliggende potentielle naturområder. Der bør endvidere etableres<br />
afskærmende beplantning langs den nordvestlige rand af sommerhusområdet øst for<br />
Dråby, der er synlig fra baglandet.<br />
• De gamle landsbyhuse og gårde i Holme, hvoraf nogle er ikke-udflyttede, bør bevares og<br />
landsbyen bør friholdes for større sammenhængende klynger af ny bebyggelse, der ikke er<br />
tilpasset den eksisterende bebyggelse.<br />
• Det bør undgås, at Dråby vokser sammen med tilstødende udkantskvarterer i Ebeltoft<br />
umiddelbart vest for landsbyen. Dette vil kunne true landsbyens karakter af selvstændig<br />
bebyggelse.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Stubbe Sø og Dråby Sø<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De store og uberørte sølandskaber Stubbe Sø og Dråby Sø skal vedligeholdes ligesom hovedgården Skærsø<br />
og de omkringliggende hovedgårdselementer omkring hovedbygningen skal vedligeholdes.<br />
• Langs søbredderne omkring Dråby Sø og Stubbe Sø skal arealerne opretholdes som<br />
naturarealer med mose og rørskov.<br />
• Omkring Hovedbygningen på Skærsø Hovedgård skal de nuværende eng- og<br />
moseområder vedligeholdes og plejes ved f.eks. græsning.<br />
54
• Hovedbygningen, parkanlægget og de gamle hovedgårdsskove Klosterskov og<br />
Kælderskov samt tilbageværende skovdiger skal ligeledes vedligeholdes, så<br />
hovedgårdslandskabet fremstår tydeligt i sin helhed omkring Skærsø Hovedgård.<br />
55
Landskabskarakterområde: Hyllested<br />
Morænelandskab (90)<br />
08.08.05 JT og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skemaer 90-1 Hulgaden og 90-2 Ruggård.<br />
Nøglekarakter<br />
Småbakket område med ekstensivt landbrug og flere<br />
skovpartier, samt et bølget til storbakket område med<br />
skov, plantage, intensivt landbrug og<br />
hovedgårdslandskab.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet ligger på Djurslands østkyst. Området<br />
er mod øst afgrænset af havet og mod nord af <strong>Syddjurs</strong><br />
kommunegrænse. I de andre retninger er området<br />
afgrænset af overgangen til mere jævnt og<br />
landbrugspræget terræn.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet består af et meget<br />
sammensat morænelandskab med både dyrkede<br />
og udyrkede arealer, løvskove,<br />
nåletræsbeplantninger og større vandområder.<br />
Terrænmæssigt rejser landskabet sig fra kysten<br />
som et plateau. Det er bakket i den sydlige og<br />
vestlige del omkring Hyllested Bjerge og flader<br />
ud mod nord omkring Hovedgården Rugård.<br />
Området er præget af den megen bevoksning i<br />
form af mange både større og mindre skove samt<br />
levende hegn. Karaktergivende er også det<br />
velbevarede hovedgårdslandskab omkring<br />
Ruggård.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
er overvejende knyttet til tiden omkring<br />
udskiftningen i begyndelsen af 1800-tallet, hvor<br />
landsbyjorderne blev udstykket og mange af<br />
gårdene flyttet fra landsbyerne ud i det åbne land.<br />
Hovedgårdslandskabet afspejler dog en større<br />
tidsdybde, da det blev grundlagt for mere end 200<br />
år siden.<br />
Der ses en god sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse, idet<br />
skovpartierne befinder sig i de mest kuperede<br />
dele af området, mens der ses søer og moser på<br />
arealerne med marint forland. Ellers er<br />
morænefladen opdyrket.<br />
Bakkerne og skovene i den sydlige og vestlige del<br />
af karakterområdet opdeler landskabet i små rum,<br />
der skiftevis lukker og åbner sig med glimtvise<br />
udsigter over de lavtliggende enge og mod<br />
kysten. Mod nord er landskabet mere åbent<br />
omkring Rugård pga. det mere jævne terræn og<br />
de færre småplantninger på hovedgårdsjorderne.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder er især knyttet<br />
til områdets kystnærhed og til det afvekslende<br />
småbakkede landskab omkring Hyllested Bjerge.<br />
Hovedgårdslandskabet med selve hovedgården og<br />
parken, alléer, løvskove, store marker, kraftige<br />
levende hegn og velbevarede diger udgør et<br />
delområde med visuelle oplevelsesmuligheder.<br />
Landskabskarakterens tilstand er god i<br />
størstedelen af karakterområdet, herunder især i<br />
hovedgårdslandskabet. Det skyldes, at<br />
oprindelsen afspejles tydeligt af især den ældre<br />
bebyggelse i landsbyerne, samt af både bygninger<br />
og landskabselementer i hovedgårdslandskab. I<br />
Hyllested Plantage har landskabskarakteren en<br />
lavere intakthed som følge af omfattende nyere<br />
tilplantninger. Landskabskarakteren er upåvirket<br />
af større veje og tekniske anlæg.<br />
Naturgrundlag – Aedb<br />
Karakterområdet afgrænses mod syd af det marine<br />
forland ved Havmølle Å. Mod øst afgrænses det af<br />
havet og mod nord og vest af Tirstrup Hedeslette.<br />
Området består primært af moræne- og<br />
randmoræneaflejringer, samt af et mindre område med<br />
hævet marint forland. Randmoræneaflejringerne findes<br />
omkring Hyllested Skovgårde, samt i en kile fra<br />
Hyllested Bjerge og til Gravlev. Det hævede marine<br />
forland strækker sig fra Strandgård og udløbet af Hoed<br />
Å i nord og omfatter de sydligere Nørresø og Søndersø.<br />
Jordbunden er meget varieret og består primært af<br />
morænegrus, -sand og ler. I de lavtliggende områder<br />
findes større arealer med ferskvandsaflejringer.<br />
Landskabet rejser sig som et plateau relativt stejlt fra<br />
kysten mod øst og syd, mens det mod vest flader ud i<br />
Tirstrup Hedeslette. I størstedelen af området er<br />
terrænet småbakket, men i området ved Sønderskov og<br />
til dels omkring Hyllested Skovgårde, fremstår<br />
terrænformerne i højere grad som storbakkede.<br />
Selve plateaufladen ligger omkring kote 30, mens de<br />
højeste punkter findes i randmorænepartierne, hvor<br />
Gratbjerg i Hyllested Bjerge, der ligger i kote 66, er det<br />
højeste punkt.<br />
På grund af den meget varierede<br />
jordbundssammensætning og de mange hældninger på<br />
mere end 6º, er området komplekst.<br />
Nørresø og Søndersø ligger på det marine forland og<br />
længere inde i karakterområdet er der kunstige<br />
afvandingskanaler ved Møgelmose syd for Hyllested<br />
Bjerge. Det er i øvrigt kendetegnende at<br />
vandelementerne primært ligger på de lavtliggende<br />
arealer.<br />
57
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Området indeholder mange spredte skove og plantager.<br />
Løvskove med små nåletræspartier ses i den nordlige<br />
del ved Tyknet, Lunden og Dyrehaven, samt i den<br />
sydlige del ved Sønderskov og Fredskov.<br />
Nåletræsplantager ses i den nordlige del ved<br />
Strandplantage og i den vestlige del ved Hyllested<br />
Plantage. Udover skov- og plantageområderne er der<br />
flere små parceller med løv- og nåletræer i området, og<br />
der ses sumpskov og krat i tilknytning til flere moser.<br />
En koncentration af levende hegn findes på de sandede<br />
og åbne partier omkring Hyllested Bjerge. Hegnene er<br />
mellemlange til lange og orienteret enten<br />
nordvest/sydøst eller nord/syd. Allébeplantning ses ved<br />
Ruggård og gårdens ejerlav indeholder, ligesom resten<br />
af karakterområdet, en del lange sammenhængende<br />
diger.<br />
Alléen vest for Ruggård Hovedgård.<br />
Dyrkningsform<br />
Karakterområdet er delvist opdyrket, og de opdyrkede<br />
arealer har en blandet intensiv og ekstensiv karakter.<br />
Tæt ved Rugård hovedgård og Hyllested Skovgårde ses<br />
mellemstore til store markfelter, mens området<br />
omkring Hyllested Bjerge er præget af små markfelter.<br />
Der er en del § 3 områder i karakterområdet, bl.a. i<br />
form af søerne Nørresø og Søndersø, i den østlige del<br />
samt Møglemose og Jevs Kær i den sydlige del.<br />
Sammenhængende overdrevarealer forekommer på de<br />
flere steder stejle kystskrænter.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder landsbyerne Gravlev og<br />
Hyllested Skovgårde. Den tidligere stationsby Gravlev<br />
ligger næsten omgivet af nåletræsbeplantning, mens<br />
Hyllested Skovgårde overvejende er omgivet af mere<br />
åbne arealer.<br />
I den sydlige del er der flere, overvejende mellemstore<br />
gårde i det åbne land. Resten af bebyggelsen i<br />
karakterområdet består af små enkeltliggende gårde.<br />
På morænelerjord ved Nørresø, ligger Rugård<br />
hovedgård.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Rugård og næsten hele den nordøstlige halvdel af<br />
karakterområdet udgør et tydeligt hovedgårdslandskab.<br />
Hovedgården er dateret til år 1300 og hovedbygningen<br />
er opført ca. i år 1585. Foruden hovedbygning består<br />
gårdanlægget af avlsbygninger af varierende alder samt<br />
nogle tjenesteboliger. Endvidere ligger der en<br />
skovfogedbolig ved vejen syd for gården samt en<br />
toldkontrollørbolig ud til kysten, nær et nedlagt<br />
udskibningssted.<br />
Hovedgårdslandskabet fremtræder med store<br />
markfelter bl.a. umiddelbart vest for Rugård, ældre<br />
løvtræsskove i form af Dyrehaven, Lunden,<br />
Sønderskov og Tyknet. Desuden er der<br />
allébeplantninger langs tilkørselsvejene til Rugård og<br />
lange sammenhængende diger, langs ejerlavsgrænsen,<br />
vejene og skovene. Digerne hører til nogle af de<br />
længste og mest velbevarede i Århus Amt. Landsbyen<br />
Hyllested Skovgårde ligger som en tydelig<br />
vejklyngebebyggelse med stjerneudskiftningsmønster,<br />
der dog kun erkendes svagt i terrænet.<br />
I Sønderskov og i Dyrehaven ses storstensgrave og<br />
gravhøje samt udbredte oldtidsagersystemer med<br />
dyrkningsflader, terrassekanter og stenrydningsdynger.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Der er ingen tekniske anlæg af betydning i<br />
karakterområdet, og vejnettet består kun af landeveje<br />
og småveje. Ved Søndersø ligger en campingplads ude<br />
ved kysten.<br />
Velbevarede diger i Rugård Hovedgårdsejerlav.<br />
Oprindelse<br />
Den kulturhistoriske oprindelse af landskabskarakteren<br />
i området varierer fra omkring 200 år til endnu ældre<br />
58
og er betinget af forskellige typer af<br />
landskabselementer.<br />
Arealerne indenfor Rugård hovedgårdsejerlav er<br />
tydeligt knyttet til det middelalderlige<br />
hovedgårdslandskab med store marker, diger, alléer og<br />
løvskove, som stadig tydeligt erkendes i landskabet.<br />
Inden for hovedgårdsejerlavet er der næsten ikke sket<br />
nogen arealanvendelsesmæssige ændringer i de sidste<br />
200 år, og tidsdybden er derfor > 200 år.<br />
Den kulturhistoriske oprindelse af resten af området<br />
knytter sig til landboreformernes tid og udskiftningen<br />
omkring år 1800. Her blev det nuværende<br />
landbrugslandskab grundlagt i kraft af udskiftning af<br />
landsbyerne og opdyrkning af tidligere skovarealer.<br />
Bl.a. ses flere udflyttede gårde omkring Hyllested og<br />
Gravlev, og et stjerneudskiftningsmønster omkring<br />
Hyllested Skovgårde erkendes svagt i placeringen af<br />
hegn, veje og diger. Det tidligere større skovareal<br />
afspejles i dag i enkelte bevarede ældre<br />
løvskovspartier, eksempelvis Fredskov.<br />
Venstre længde af Rugård hovedgård og kig til<br />
Nørresø.<br />
Der ses generelt en god sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse. De større<br />
skovpartier befinder sig primært i de mest kuperede<br />
dele af området, og Nåletræsplantagen Hyllested<br />
Plantage er lokaliseret på morænesand og grus. På<br />
arealerne med marint forland ses søer og mindre<br />
mosearealer, mens den mere jævne og lerede del af<br />
morænefladen er opdyrket.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Landskabskarakterområdet er som helhed komplekst<br />
opbygget, da det består af flere forskellige<br />
terrænformer, lige fra fladt til småbakket, flere<br />
forskellige arealanvendelser, fra skove over overdrev<br />
til intensive marker, en del vandelementer som fx<br />
Nørresø samt typiske hovedgårdslandskabselementer<br />
som diger og alléer. Området omkring Rugård er i sig<br />
selv mindre komplekst, da der ikke er så mange<br />
forskellige elementer i området.<br />
I området omkring Ruggård ses en struktur i landskabet<br />
med store flader i form af marker, der er adskilt og<br />
understreget af linieelementer som levende hegn, diger<br />
og alléer.<br />
I området omkring Hyllested Bjerge er landskabet<br />
inddelt i mindre og lukkede landskabsrum, dels pga.<br />
den megen beplantning og dels pga. det kuperede<br />
terræn. På landbrugsarealerne i hovedgårdslandskabet<br />
omkring Ruggård samt omkring Hyllested Skovgårde<br />
er landskabet inddelt i landskabsrum af<br />
middelstørrelse, da terrænet her er mindre kuperet,<br />
markfladerne er større, og der er større afstand imellem<br />
de levende hegn og anden bevoksning.<br />
Skovbrynene ved Dyrehaven, Lunden og Sønderskov<br />
udgør en tydelig overordnet rumlig afgrænsning af de<br />
tilstødende landbrugsområder.<br />
Hovedgårdslandskabet omkring Rugård, udgør et<br />
delområde indeholdende et tydeligt middelalderligt<br />
kulturmiljø med visuelle oplevelsesmuligheder og flere<br />
naturarealer med visuelle oplevelsesmuligheder.<br />
Kulturmiljøet omkring hovedgården er understreget af<br />
de kraftige levende hegn, alléer, nogle af amtets<br />
flotteste diger, selve hovedgården, hovedgårdens flotte<br />
have og løvskovene. Naturarealerne Nørresø og<br />
Søndersø samt skovene omkring de to søer er visuelt<br />
interessante, idet de giver gode muligheder for, at se<br />
vilde dyr og planter.<br />
Der er kun lidt trafik og få tekniske elementer i<br />
landskabskarakterområdet, og derfor er der stort set<br />
ingen støj eller visuel uro.<br />
Andre visuelle oplevelsesmuligheder i karakterområdet<br />
knytter sig til særlige rumforhold dannet af terrænet og<br />
bevoksningen. Herunder udsigterne fra<br />
morænepartierne over de lavtliggende områder ved<br />
bl.a. Møgelmose, hvor der er en stor kontrast mellem<br />
de flade lavbundsarealer og de hævede morænepartier.<br />
Syd for Hyllested Plantage og ved Gravlev er terrænet<br />
meget kuperet, og der er en del lysåbne arealer imellem<br />
bevoksningerne, hvilket gør landskabet meget varieret.<br />
Syd for Hyllested Skovgårde er flere gode<br />
udsigtsmuligheder over havet, bl.a. fra det markante<br />
udsigtspunkt Jernhatten.<br />
59
Småbakket landskab i Hyllested Bjerge.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakterens intakthed i forhold til den<br />
kulturhistoriske oprindelse varierer fra god til dårlig.<br />
Intaktheden af hovedgårdslandskabet er god, idet de<br />
store marker, diger, alléer og skove alle er velbevarede.<br />
Intaktheden omkring Hyllested Skovgårde er ligeledes<br />
god i kraft af at der er tale om et ældre<br />
landbrugsområde, der fortsat dyrkes og med et bevaret<br />
bebyggelsesmønster. Intaktheden af de mere<br />
tilplantede nordvestlige dele af karakterområdet er dog<br />
dårligere som følge af omfattende tilplantninger med<br />
nåletræer, der overvejende har fundet sted i perioden<br />
efter 1930.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivne landskabselementer er god.<br />
Landbrugsarealerne synes i en stabil drift, heraf flere<br />
under en ekstensiv form. De ældre løvskove<br />
fremtræder velplejede og med tydelige skovbryn.<br />
Bygningerne fremtræder velholdte og gårdene i fortsat<br />
drift.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren er uforstyrret af bl.a. tekniske<br />
elementer der kan forstyrre landskabsoplevelsen,<br />
områdets helhedspræg og den tydelige sammenhæng<br />
mellem naturgrundlag og arealanvendelse.<br />
Nøglefunktioner<br />
Det er nødvendigt med en fortsat landbrugsmæssig<br />
drift af Rugård for at opretholde landskabskarakteren i<br />
hovedgårdsejerlavet. Endvidere er det vigtigt at<br />
bibeholde de ældre skovarealer og pleje de ekstensive<br />
lavbundsarealer, der bryder markfladerne og gør<br />
området varieret.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Landskabelige interesseområder: Næsten hele området<br />
er udpeget som landskabeligt interesseområde.<br />
Kulturmiljø: Området omkring Ruggård (næsten<br />
halvdelen af karakterområdet) er udpeget som<br />
kulturhistorisk interesseområde.<br />
Skovrejsning: Der er tre mindre områder som er udlagt<br />
som skovrejsningsområder. Ét umiddelbart vest for<br />
Hyllested Skovgårde, et ved Gravlev og et lidt større<br />
nord for Ruggård.<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket:<br />
Skovtilplantning er uønsket på stort set hele arealet der<br />
ligger indenfor 3km af kysten. Desuden er der et lille<br />
område i Hyllested Plantage, hvor skovtilplantning er<br />
uønsket.<br />
Geologiske interesseområde: Næsten hele området er<br />
udpeget som geologisk interesseområde og<br />
landskabeligt interesseområde.<br />
Naturområder: Der er en del naturarealer i området.<br />
Mulige naturområder: Store arealer er udpeget som<br />
mulige naturområder.<br />
SFL områder (særligt følsomme landbrugsområder):<br />
Omtrent en tredjedel af området er udlagt som SFL<br />
områder.<br />
MVJ aftaler(miljøvenlig jordbrugsforanstaltningsaftaler):<br />
Der er indgået få MVJ aftaler i den<br />
sydvestlige halvdel af området.<br />
60
Landskabskvalitetsvurdering: Hyllested Morænelandskab (90)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Rugård Hovedgårdslandskab<br />
Landskabselementerne og de rumlige strukturer i landskabet omkring Rugård Hovedgård udgør et let<br />
erkendeligt mønster og fremtræder med tydeligt hovedgårdspræg. Landskabet fremtræder således med store<br />
markfelter nær gårdanlægget, ældre løvtræsskove i form af Dyrehaven, Lunden, Sønderskov og Tyknet. Tæt<br />
ved gårdanlægget er en sø, Nørresø, med stor åben vandflade. Langs tilkørelsesvejene til gårdanlægget er<br />
allébeplantninger og diger ses langs ejerlavsgrænsen, vejene og skovene. Gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygning i avlsbygninger og tjenesteboliger og ved Sønderskov ligger en skovfogedbolig og tæt ved<br />
kysten en tidligere toldkontrollørbolig. De karakteristiske landskabselementer er meget velholdte og de<br />
rumlige strukturer uforstyrrede, bl.a. i form af lange intakte ældre skovbryn. Hovedgårdslandskabet vurderes<br />
på denne baggrund som særlig karakteristisk.<br />
Særlig karakteristisk<br />
Område omkring Hyllested Skovgårde<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder tydeligt i denne del af<br />
karakterområdet. Arealanvendelsen består i mellemstore intensivt opdyrkede marker adskilt af spredte<br />
beplantninger og levende hegn, der inddeler landskabet i middelstore transparente landskabsrum. Der ses en<br />
meget tydelig sammenhæng mellem naturgrundlag og arealanvendelse i området, idet det overvejende lerede<br />
morænelandskab er intensivt opdyrket. Sammenhængen afspejles endvidere af et lavtliggende engområde<br />
syd for landsbyen og sammenhængende overdrevarealer på de flere steder stejle kystskrænter.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse fremtræder ligeledes tydeligt, idet området fortsat<br />
opdyrkes og bebyggelsesmønstret afspejler det udskiftede jordbrugslandskab med flere udflyttede gårde og<br />
en intakt landsbystruktur fra udskiftningstiden. Enkelte udskiftningsdiger forekommer i marskel umiddelbart<br />
udenfor landsbyen. Området vurderes følgelig til særlig karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Område omkring Gravlev, Hyllested Bjerge og Møgelmose<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder tydeligt i denne del af<br />
karakterområdet. Landbrugsdriften har en mere ekstensiv karakter i dette område med mindre til mellemstore<br />
opdyrkede marker og flere græssede arealer. Der forekommer endvidere en større tilplantningsgrad i form af<br />
flere småplantninger og levende hegn. Terrænet varierer fra at være småbakket omkring Gravlev, Hyllested<br />
Bjerge og vest for Hyllested Skovgårde til at være lavtliggende og fladt i Møgelmose. Den rumlige<br />
afgrænsning er som følge af det mere kuperede terræn og den højere tilplantningsgrad mere lukket og<br />
landskabsrummene mindre. Der ses en tydelig sammenhæng med naturgrundlaget, idet den mere ekstensive<br />
arealanvendelse er udbredt på et mere sandede og kuperede samt vandlidende naturgrundlag.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse fremstår dog mindre tydeligt i området som følge af den<br />
forholdsvis høje tilplantningsgrad, der hovedsageligt har fundet sted i perioden efter 1930. Området vurderes<br />
følgelig til karakteristisk.<br />
Karaktersvagt<br />
Hyllested Plantage<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder kun svagt i denne del af<br />
karakterområdet. Området er tilplantet med en tæt nåletræsplantage, der som landskabselement afviger fra<br />
områdets øvrige karaktergivende elementer. Beplantningen bevirker endvidere nogle ændrede rumlige<br />
strukturer, hvor lysåbne arealer mellem nåletræerne fremtræder som små lukkede landskabsrum.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse fremtræder kun svagt, idet området i stor grad er blevet<br />
62
tilplantet i perioden efter 1930. Enkelte lysåbne arealer i plantagen afspejler tydeligere den kulturhistoriske<br />
oprindelse. Sammenhængen mellem arealanvendelse og naturgrundlage erkendes dog fortsat tydeligt, idet<br />
nåletræsplantningerne er udbredte i det kuperede og sandede terræn. Området vurderes følgelig til<br />
karaktersvagt.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Rugård Hovedgårdslandskab<br />
Rugård Hovedgårdslandskab besidder i kraft af et stort indhold af landskabselementer karakteristiske for<br />
hovedgårdslandskaber samt en stor grad af vedligeholdelse af disse elementer særlig visuelle<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Område omkring Gravlev og Hyllested Bjerge<br />
Området omkring Gravlev og Hyllested Bjerge indeholder visuelle oplevelsesmuligheder i kraft af den<br />
afvekslende arealanvendelse og det meget kuperede terræn. I Hyllested Bjerge skaber det kuperede terræn<br />
flere steder gode udsigtsmuligheder over de lavtliggende arealer i Møgelmose.<br />
Område omkring Hyllested Skovgårde<br />
Langs vejen mellem Stenvad og Hyllested Skovgårde er der glimtvise udsigter over Kattegat. Langs vejen<br />
syd for Hyllested Skovgårde er der uhindret udsigt over Kattegat. Jernhatten udgør tillige et markant<br />
udsigtspunkt. Fredskov og Langkær Bjerg i områdets vestlige udkant samt mindre løvtræsparceller ved<br />
Hyllested Skovgårde udgør endvidere visuelle oplevelsesmuligheder i form af løvskovsarealer i det kuperede<br />
terræn.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Rugård Hovedgårdslandskab<br />
Delområdets kulturhistoriske oprindelse går tilbage til Middelalderen, hvor hovedgården blev oprettet. De<br />
karaktergivende landskabselementer, der betinger den kulturhistoriske oprindelse genfindes fortsat i området,<br />
der kun har undergået mindre ændringer gennem de sidste ca. 200år. Blandt de mindre ændringer hører<br />
anlæggelsen af en nåletræsplantage, Strandplantage, og mindre partier med nåletræer i de ældre løvskove.<br />
Allébeplantninger, stendiger, gårdanlægget og hertil relaterede bygninger, de opdyrkede marker og<br />
skovområderne i øvrigt fremtræder meget intakte, og intaktheden vurderes følgelig til god.<br />
Omkring Hyllested Skovgårde<br />
Området omkring Hyllested Skovgårde fremtræder ligeledes med en god intakthed. Der er tale om et ældre<br />
landbrugsområde med en tidsdybde omkring 200 år, hvor flere af landsbyens gårde ligger udskiftede i<br />
jordbrugslandskabet. Hyllested Skovgårde har en intakt landsbystruktur fra udskiftningstiden og er uden<br />
nyere bebyggelse. Enkelte udskiftningsdiger er bevarede. Ældre løvskovsområder er bevarede ved Fredskov<br />
og Langkær Bjerg langs karakterområdets vestlige afgrænsning. Tæt ved kysten er eng- og overdrevsarealer<br />
bevarede.<br />
Område omkring Gravlev, Hyllested Bjerge og Møgelmose<br />
Intaktheden af landskabskarakteren er i området vurderet til middel eftersom, at der i perioden efter 1930 har<br />
fundet en del tilplantninger sted overvejende i form af flere levende hegn og nåletræspartier i det kuperede<br />
terræn. I Møgelmose ses enkelte steder tilgroning af mindre mose- og engarealer.<br />
Hyllested Plantage<br />
63
Intaktheden af området vurderes til dårlig som følge af den høje grad af tilplantning med nåletræer, der har<br />
fundet sted i perioden efter 1930. Den oprindelige arealanvendelse uden større beplantninger er kun<br />
opretholdt af enkelte lysåbne arealer mellem nåletræsbeplantningerne.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivende elementer er generelt god. Landbrugsarealerne<br />
er i fortsat stabil drift, heraf flere under en ekstensiv form. De ældre løvskove fremtræder velplejede og med<br />
tydelige skovbryn. Bygningerne fremtræder velholdte, og gårdene i fortsat drift. Lavtliggende eng- og<br />
mosearealer i Møgelmose er enkelte steder tilgroet, men omkringliggende arealer holdes åbne ved græsning.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder er ligeledes i en god tilstand, idet de mange udsigtsmuligheder fremtræder<br />
uforstyrret. I hovedgårdslandskabet er de visuelle oplevelsesmuligheder knyttet til landskabskarakteren og<br />
således i god tilstand.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Landskabskarakterområdet fremtræder uforstyrret af tekniske anlæg og upåvirket af visuel uro og støj.<br />
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af størstedelen af karakterområdet som god Tilstanden af<br />
delområdet Hyllested Plantage vurderes samlet til middel.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Af igangværende udviklingstendenser vil karakterområdet have en begrænset kapacitet overfor den<br />
udvikling, der har præget den nordvestlige og centrale del af karakterområdet omkring Hyllested Bjerge,<br />
Gravlev og Møgelmose. En fortsat udvikling med tilplantninger i det kuperede terræn og tilgroning på<br />
lavtliggende arealer vil medvirke til gradvist at ensrette den ellers varierede arealanvendelse og lukke<br />
landskabet mere, hvorved udsigtsmulighederne svækkes. De i Regionplan 2005 udpegede arealer til<br />
skovrejsning er alle perifert liggende i karakterområdet og i tilknytning til eksisterende skovområder, hvorfor<br />
de vurderes ikke at påvirke landskabskarakteren.<br />
64
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Hyllested Morænelandskab (90)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Rugård Hovedgårdslandskab<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det særligt karakteristiske og oplevelsesrige hovedgårdslandskab, hvor landskabselementerne og de rumlige<br />
strukturer udgør et let erkendeligt mønster med tydeligt hovedgårdspræg, skal bevares og beskyttes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes på de store marker.<br />
• De ældre løvtræsskove i form af Dyrehaven, Lunden, Sønderskov og Tyknet skal bevares og evt.<br />
nyplantninger, der er nødvendige for plejen, skal være løvtræsplantninger.<br />
• De markante skovbryn skal bevares og friholdes for elementer, der kan sløre oplevelsen af dem.<br />
• Allébeplantninger og diger langs vejene skal bevares og beskyttes. Ligeledes skal digerne langs<br />
ejerlavsgrænsen og langs skovene bevares.<br />
• Selve gårdanlægget med hovedbygning, avlsbygninger og tjenesteboliger samt hovedgårdsrelaterede<br />
bygninger indenfor ejerlavet skal bevares<br />
• Nørresø, der ligger tæt ved gårdanlægget, skal bevares som sø med åben vandflade. Søen skal plejes<br />
og friholdes for tilgroning. Den tørlagte Søndersø skal bevares som engområde.<br />
• Hovedgårdslandskabet skal friholdes for enhver form for tekniske anlæg således, at området bevarer<br />
sit uforstyrrede præg.<br />
• Det udpegede skovrejsningsområde i Regionplan 2005, der grænser op til Tyknet i den nordlige del<br />
af området, vurderes at kunne tilpasses landskabskarakteren, såfremt der plantes løvtræer af samme<br />
art som i de øvrige skovområder. Skovrejsning på dette sted vil endvidere kunne bidrage til at sløre<br />
indsigten til tidligere råstofgrave i nabokarakterområdet (Tirstrup Hedeslette B).<br />
Delområde 2: Område omkring Hyllested Skovgårde<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det kystnære opdyrkede landskab med mellemstore marker adskilt af spredte beplantninger og levende hegn<br />
og det intakte bebyggelsesmønster fra udskiftningstiden med flere udflyttede gårde skal bevares.<br />
• Ikke landbrudsrelateret byggeri i det åbne land samt i byranden af Hyllested Skovgårde bør<br />
undgås.<br />
• De spredte småplantninger og levende hegn bør plejes og evt. nyplantninger bør være<br />
løvtræsplantninger.<br />
• Udskiftningsdigerne omkring Hyllested Skovgårde skal beskyttes.<br />
• De ældre løvskovsparceller, Fredskov og Langkær Bjerg, i den vestlige del af området skal bevares<br />
og eventuelle nyplantninger, der er nødvendige for plejen, skal være løvtræsplantninger.<br />
• Engområdet tæt ved kysten syd for Hyllested Skovgårde skal bevares og plejes under ekstensiv<br />
dyrkningsform, f.eks. græsning eller høslæt.<br />
• De sammenhængende overdrevsarealer på kystskrænterne omkring Jernhatten skal bevares.<br />
• De visuelle oplevelsesmuligheder i form af flere gode udsigter over havet fra vejene i<br />
morænelandskabet samt fra Jernhatten skal beskyttes ved hjælp af friholdelse for nye beplantninger<br />
i udsigtslinierne.<br />
66
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 3: Område omkring Gravlev, Hyllested Bjerge og Møgelmose<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder omkring Gravlev og i Hyllested Bjerge<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets ekstensive karakter med mindre til mellemstore opdyrkede marker og flere græssede arealer skal<br />
vedligeholdes og kan nogle steder styrkes.<br />
• Landbrugsdriftens ekstensive præg skal opretholdes ved fortsat blanding af landbrug og græsning.<br />
• Yderligere beplantninger i det kuperede terræn skal undgås, idet det vil medvirke til gradvist at<br />
ensrette den ellers varierede arealanvendelse og lukke landskabet mere, hvorved<br />
udsigtsmulighederne vil svækkes.<br />
• De lavtliggende arealer i Møgelmose bør vedligeholdes med græsning og yderligere tilgroning og<br />
opvækst af krat bør ophøre, idet dette vil medvirke til at lukke landskabet mere.<br />
• Landskabskarakteren vil kunne styrkes og de visuelle oplevelsesmuligheder bedres ved på enkelte<br />
højtliggende og lavtliggende arealer at rydde for beplantninger og erstatte dem med<br />
græsningsarealer, hvorved landskabet åbnes mere og arealanvendelsen nærmer sig sin<br />
kulturhistoriske oprindelse.<br />
• Skovrejsning, der i Regionplan 2005 er udpeget umiddelbart vest for Hyllested Skovgårde, vurderes<br />
at kunne tilpasses landskabskarakteren. Generelt vil yderligere tilplantning i området skulle undgås,<br />
men skovrejsning på dette sted vil harmonere med de øvrige skovparceller, Fredskov og Langkær<br />
Bjerg, såfremt der plantes løvtræer af samme art.<br />
• Regionplanens skovrejsningsområder omkring Gravlev er meget perifert beliggende i delområdet.<br />
Skovrejsning syd for Gravlev bør undgås, idet det vil kunne sløre udsigtsmulighederne fra Gravlev<br />
over det lavtliggende landskab syd for. Skovrejsning vest for Gravlev, der er sammenhængende med<br />
et større skovrejsningsområde i nabokarakterområderne, vurderes ikke at påvirke<br />
landskabskarakteren negativt pga. den meget perifere beliggenhed. Der vil kunne plantes nåletræer,<br />
idet dette er den primære træart i nabokarakterområdet mod vest (Tirstrup Hedeslette A).<br />
Ændre/nyskabe<br />
Delområde 4: Hyllested Plantage<br />
• Karaktersvagt<br />
• Middel tilstand<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Området afspejler kun svagt landskabskarakteren, og arealanvendelsen kan med fordel ændres.<br />
• Hele eller dele af nåletræsplantagen kan ryddes, hvorved områdets oprindelige åbne<br />
karakter vil styrkes markant. De kuperede arealer vil da kunne udlægges til hede- eller<br />
overdrevsarealer, der opretholdes ved græsning.<br />
67
Landskabskarakterområde: Elsegårde<br />
Morænelandskab (91)<br />
24.05.05 JT og MSL. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
skemaer 91-1 Elsegårde og 91-2 Boeslum<br />
Nøglekarakter<br />
Bølget til småbakket morænelandskab med større<br />
skovarealer og overvejende intensivt landbrug med<br />
små bevoksninger og levende hegn.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Karakterområdet ligger på Ebeltoft halvøen i den<br />
sydlige del af Ebeltoft <strong>Kommune</strong>. Området er<br />
afgrænset af Ebeltoft Vig mod vest, samt Kattegat mod<br />
syd og øst. Mod nord er området afgrænset af Ebeltoft<br />
by og de lavtliggende arealer ved Gungerne, nord for<br />
Boeslum.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af<br />
bølgede moræneflader med landbrug og<br />
småbevoksninger. Morænefladerne hæver sig fra<br />
kysterne op mod den mere bakkede centrale del<br />
af området, hvor et nåletræsbeplantet<br />
randmoræneparti strækker sig ind i området fra<br />
nord. Karaktergivende er også nærheden til<br />
kysten, der fornemmes fra store dele af området.<br />
Bebyggelsen ligger fortrinsvis langs vejene og i<br />
de to landsbyer Elsegårde og Boeslum.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til udskiftningstiden i starten af 1800tallet,<br />
hvor gårde blev udflyttet fra landsbyerne<br />
og mindre husmandskolonier oprettet.<br />
Størstedelen af sommerhusområderne er etableret<br />
inden for de sidste 50 år.<br />
Karakterområdet er meget sammensat både for så<br />
vidt angår naturgrundlag og arealanvendelse. Der<br />
ses alligevel en god sammenhæng, idet de lerede<br />
arealer på morænefladerne er intensivt dyrket,<br />
mens de mere sandede og kuperede<br />
randmorænepartier er dækket af<br />
nåletræsplantager.<br />
Bakkerne og skovene inddeler den centrale og<br />
østlige del af området i små terræn- og<br />
vegetationsbetingede landskabsrum.<br />
Mod syd og vest udskilles to kontrasterende<br />
delområder i kraft af mere fladt terræn med<br />
højere bevoksningsgrad end landbrugslandskabet.<br />
Området indeholder mange visuelle<br />
oplevelsesmuligheder, hvoraf de væsentligste<br />
knytter sig til skovene med deres varierede<br />
rumlige forhold samt til fornemmelsen af<br />
kystnærhed, der opleves fra store dele af området<br />
med udsigter over Kattegat og Ebeltoft Vig.<br />
Oplevelsesmuligheder findes endvidere i kraft af<br />
naturarealerne i den sydlige del og<br />
kystskrænterne øst for Elsegårde, som er en<br />
velbevaret landsby med kulturhistorisk<br />
oplevelsesværdi.<br />
Tilstanden i området vurderes generelt at være<br />
dårlig, idet især den vestlige del af området er<br />
væsentligt påvirket af større sommerhusområder,<br />
tekniske elementer og byudvikling fra Ebeltoft.<br />
Dog er tilstanden lokalt god i den østlige del<br />
omkring landsbyerne Elsegårde og Boeslum med<br />
fungerende landbrugslandskab.<br />
Naturgrundlag – Afbb<br />
Området består overvejende af en moræneflade, der er<br />
afgrænset af havet mod syd, øst og vest. Ebeltoft<br />
Randmoræne strækker sig fra nord, som en tunge ind i<br />
midten af området. I den sydlige del af området, ved<br />
Elsegårde samt sommerhusområdet i den sydlige del af<br />
Sønder Plantage, ses der mindre dødislandskaber.<br />
I området findes to større områder med hævet marint<br />
forland, et i syd og et i vest. Det vestlige udgør<br />
arealerne dækket af Ahl Plantage, det meste af<br />
sommerhusområdet placeret længst mod vest,<br />
strandengen mellem Ahl Plantage og Tølløkke. Det<br />
sydligste område udgør arealerne der ligger syd for<br />
Øerne og Elsegårde Skov.<br />
Jordbunden i området er præget af smeltevandssand-<br />
og grus på randmorænen samt moræneler og<br />
morænesand- og grus på morænepartierne. Arealerne<br />
med hævet marint forland er domineret af marint sand<br />
og ler, med større strandvoldsdannelser.<br />
Terrænet er præget af det jævnt stigende moræneparti,<br />
der rejser sig fra hhv. kysten og det flade hævede<br />
marine forland, til toppen af den højere liggende<br />
småbakkede randmoræne der øst for Egedal når kote<br />
52.<br />
Primært på grund af den varierende jordbund er<br />
områdets naturgrundlag komplekst opbygget.<br />
Især i den vestlige og den sydlige del af området,<br />
findes flere små vandhuller og moser, mens der ses<br />
større engarealer i de lave områder med hævet<br />
havbund. Der findes desuden et større antal kunstige<br />
afvandingskanaler ved Vestensø.<br />
69
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Området indeholder flere plantager og mindre skove<br />
bestående af både løv og nål. Den største plantage i<br />
området, Sønder Plantage, ligger centralt på<br />
randmorænen. Plantagen består primært af nåletræer,<br />
men virker afvekslende da der er flere partier med løv<br />
og flere store lysninger med hede. De andre skove og<br />
plantager ligger på de hævede litorinaflader ved den<br />
vestlige og sydlige kyst. Langs markskellene og i<br />
terrænlavningerne ses mange småbevoksninger og<br />
korte, fragmenterede levende hegn orienteret i<br />
forskellige retninger.<br />
Dyrkningsform<br />
Vest for Sønder Plantage er dyrkningsformen<br />
overvejende intensiv, mens den Øst for Sønder<br />
Plantage skifter fra intensiv ved kysten til ekstensiv i<br />
det småbakkede terræn nær plantagen.<br />
I den sydlige del af karakterområdet på de marine<br />
aflejringer er der foregået råstofgravning, hvorved<br />
jordens kvalitet er blevet for dårlig til at drive jordbrug.<br />
Derfor findes der i dag større arealer med heder og<br />
moser.<br />
Nord for Sønder Plantage og i en bræmme langs kysten<br />
ses store arealer med overdrev.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Områdets to landsbyer ligger begge i den østlige del,<br />
med Elsegårde umiddelbart øst for Sønder Plantage og<br />
Boeslum længst mod nord. Der er forholdsvist få<br />
mindre gårde i det åbne land, og de er primært<br />
lokaliseret i den østlige del af området mellem<br />
Boeslum og Elsegårde samt i den vestlige del syd for<br />
Skovgårde.<br />
I den sydlige og vestlige del af karakterområdet findes<br />
store sommerhusområder samt en ferieby.<br />
Sommerhusområderne og feriebyen er overvejende<br />
afskærmet med bevoksninger af træer, og buske og ses<br />
derfor ikke på afstand.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Små samlinger af husmandssteder findes flere steder i<br />
området. Surender, Ålerne og Øerne ligger langs<br />
landevejene, og der ligger endvidere en bebyggelse ved<br />
Elsegårde Skov. Surender og Øerne er anlagt før 1867,<br />
mens Ålerne og bebyggelsen ved Elsegårde Skov er<br />
anlagt efter 1930. Landsbyen Boeslum er opbygget<br />
som en vejklyngebebyggelse og ligger i overgangen<br />
mellem de to ressourcegrundlag eng og ager. De to<br />
landsbyer bærer ikke præg af udskiftningstiden, idet<br />
mange af de gamle gårde stadig findes i landsbyerne.<br />
Der findes skanser på Ahl Hage og sydøst for<br />
Vestensø, ligesom der findes en del gravhøje i Sønder<br />
Plantage.<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Der ligger et stort færgeleje ved kysten i den<br />
sydvestlige del af området. På en mole vest for<br />
færgelejet er der placeret fire store vindmøller, der kan<br />
ses fra næsten hele landbrugsområdet vest for Sønder<br />
Plantage. Ved den østlige kyst står nogle få vindmøller,<br />
som kun kan ses glimtvis i det småbakkede landskab.<br />
Plantagen Egedal ses fra øst i det småbakkedede<br />
landskab bag marker af blandet intensitet.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakterens oprindelse knytter sig til 1800tallet<br />
i perioden før den store plantage-tilplantning,<br />
hvor området henlå som landbrugslandskab, formentlig<br />
med en del hede- og overdrevsarealer, som følge af den<br />
sandede jord.<br />
Landskabselementer fra denne periode ses især i den<br />
østlige del af området mellem Elsegårde og Boeslum,<br />
hvor der i dag findes et fungerende landbrug af<br />
varierende intensitet med levende hegn, gårde og<br />
husmandsbebyggelser. Tidsdybden er her 0 – 200 år.<br />
Karakterområdet er endvidere præget af den megen<br />
bevoksning, der er anlagt fra starten af 1900-tallet og<br />
indtil omkring 1950. Tilplantningen er sket på de mest<br />
kuperede og/eller sandede jorder på randmorænen og<br />
på de hævede litorinaflader. Ahlhage Plantage er f.eks.<br />
et gammelt hedeareal, man har konverteret til<br />
nåleplantage. I dag er Ahl Hage således omskabt og<br />
tidsdybden er her kun ca. 100 år. Disse<br />
landskabselementer er, sammen med nyere<br />
sommerhusområder og tekniske elementer,<br />
dominerende i den vestlige og sydlige del af området,<br />
og slører således det oprindelige landbrugslandskab.<br />
Af landbrugsarealernes, plantagernes og<br />
naturarealernes placering ses en sammenhæng mellem<br />
naturgrundlaget og arealanvendelsen.<br />
Landbrugsarealerne på den lerede moræneflade rundt<br />
om randmorænen er intensivt opdyrkede, mens<br />
landbrugsarealerne på den sandede/grusede og<br />
småbakkede randmoræne er drevet mere ekstensivt<br />
70
med mindre markfelter. På randmorænen og de hævede<br />
havbundsarealer, er der desuden anlagt en del skov og<br />
plantage, modsat morænefladen hvor der kun ses<br />
mindre bevoksninger.<br />
Intensivt landbrugslandskab ved Elsegårde på den flade<br />
til bølgede moræne.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Området er meget sammensat med skove, plantager,<br />
marker af varierende intensitet, spredte bebyggelser,<br />
landsbyer, mange sommerhusområder og<br />
landskabsformer, der varierer fra flade litorinaflader,<br />
over bølget moræne til småbakket randmoræne.<br />
Det småbakkede terræn og den megen bevoksning i<br />
form af mange småbevoksninger, levende hegn og<br />
skove giver landskabet øst for Sønder Plantage en<br />
lukket karakter, hvor det ikke er muligt at se langt.<br />
Særligt det småbakkede terræn inddeler markarealerne<br />
i små landskabsrum, som bevoksninger og<br />
fragmenterede læhegn giver en punktstruktur. I Sønder<br />
Plantage udgør hedearealerne små lukkede rum<br />
imellem træerne.<br />
Vest, syd og sydøst for Sønder Plantage er terrænet<br />
mindre kuperet og landskabsrummene forekommer<br />
derfor større. Der ses en del spredt bevoksning i form<br />
af korte levende hegn og beplantninger langs<br />
markskellene. I modsætning til den nordøstlige del af<br />
området inddeles landskabet her i rum af middelskala.<br />
Den rumlige afgrænsning er her transparent, da det<br />
flere steder er muligt at se forbi bevoksningerne og hen<br />
over det bølgende landskab.<br />
De marine forlande i de sydlige og vestlige dele af<br />
karakterområdet adskiller sig fra områdets øvrige<br />
landskabskarakter med deres flade terræn, og<br />
områderne betragtes følgelig som kontrasterende.<br />
Områderne er endvidere karakteriseret ved en højere<br />
bevoksningsgrad end landbrugslandskabet.<br />
Der forekommer en del trafik støj fra vejen til<br />
færgehavnen, mens karakterområdet er visuelt roligt<br />
trods enkelte vindmøller.<br />
De stejle kystskrænter ved Elsegårde står markant op<br />
fra havet, og udgør visuelle oplevelsesmuligheder i<br />
form af særlige geotoper. Hedearealer sydøst for Øerne<br />
udgør visuelle oplevelsesmulighed i form af<br />
naturarealer. Fra store dele af karakterområdet<br />
forekommer udsigter over landskabet og havet, og fra<br />
Ahl Hage er der udsigt mod Mols Bjerge over Ebeltoft<br />
Vig. Landsbyen Elsegårde er velbevaret og udgør en<br />
kulturhistorisk visuel oplevelsesmulighed med flotte<br />
huse, gårde og gadekær.<br />
Der er markant varierede rumlige forhold i plantagen i<br />
kraft af en gentagen vekslen mellem tæt løv- og<br />
nåleskove og små lysåbne hedearealer. Sammen med<br />
det småbakkede terræn gør det Sønder Plantage til et<br />
område med visuelle oplevelsesmuligheder.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
I forhold til landskabskarakterens oprindelse i 1800tallet<br />
og det sandede naturgrundlag vurderes<br />
intaktheden af landbrugslandet mellem Elsegårde og<br />
Boeslum at være god. Den vestlige del af skovområdet,<br />
landbrugslandet vest for Sønder Plantage samt det<br />
marine forland syd for Øerne er negativt påvirket af<br />
sommerhusområder, feriebyggeri, Ebeltofts vækst mod<br />
syd, færgehavn og vindmøller. I forhold til<br />
landskabskarakterens oprindelse vurderes intaktheden<br />
som overvejende dårlig i Sønder Plantage og syd for<br />
Øerne, hvilket især skyldes de mange<br />
sommerhusområder og den rekreative arealanvendelse.<br />
Omkring Ebeltoft Mark er påvirkning fra<br />
sommerhusområderne mindre men dog tilstede, og<br />
intaktheden er derfor middel.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivne landskabselementer i området er god, da<br />
landbrugsarealerne ikke er i forfald og bygningerne<br />
holdes ved lige ligesom skovene plejes. De mange små<br />
overdrev inde i og ved Sønder Plantage bliver også<br />
vedligeholdt med høslet.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren er forstyrret af de mange<br />
sommerhusområder ligesom enkelte vindmøller også<br />
forstyrrer landskabsoplevelsen.<br />
Nøglefunktioner<br />
Sønder Plantage præges af de åbne rum med overdrev,<br />
der ligger jævnt fordelt i plantagen. For at bevare dette<br />
særpræg er det nødvendigt fortsat at holde vegetationen<br />
71
nede på overdrevsarealerne. Generelt for<br />
karakterområdet er, at landskabskarakteren er afhængig<br />
af, at den nuværende fordeling mellem intensive og<br />
ekstensive landbrugsarealer bevares, da den<br />
understreger skellet mellem det gunstige og ugunstige<br />
naturgrundlag for landbrugsproduktion.<br />
Markante kystskrænterne på østkysten.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Planlagt byzone ved færgelejet og muligt<br />
byvækstområde mellem Tølløkke og Færgelejet, vest<br />
for hovedvejen.<br />
Landskabelige interesseområder: Hele<br />
karakterområdet er udpeget som landskabeligt<br />
interesseområde, med undtagelse af et større område<br />
centralplaceret i og ved Egedal, sydøst for Ebeltoft.<br />
Kulturmiljø: Sønderplantage er udpeget som<br />
bevaringsværdigt kulturmiljø.<br />
Skovrejsning: Der er skovrejsningsområder mellem<br />
Sønder Plantage og Elsegårde Skov, samt mellem<br />
Sønder Plantage og Egedal.<br />
Områder hvor skovtilplantning er uønsket: I Vestensø,<br />
hederne vest for Vestensø og arealerne omkring<br />
Skovgårde. Desuden er der enkelte områder i Sønder<br />
Plantage hvor der skovtilplantning er uønsket.<br />
Geologiske interesseområde: Kystklinterne startende<br />
ved sommerhusområdet nær Elsegårde og derfra hele<br />
vejen op langs kysten.<br />
Naturområder: Strandengen øst for Ahl Plantage og<br />
Hedearealerne ved Vestensø samt i Sønder Plantage, er<br />
udpeget til naturområder. Der er enkelte andre mindre<br />
naturområder i karakterområdet.<br />
Mulige naturområder: Området med heder vest for<br />
Vestensø er udlagt som muligt naturområde.<br />
SFL områder (særlig følsomme landbrugsområder):<br />
Området mellem Ahl Plantage, Skovgårde og Toløkke,<br />
hedeområderne omkring Vestensø og et 100-200 m<br />
bredt bælte langs det meste af østkysten, er udpeget til<br />
SFL områder.<br />
MVJ aftaler (miljøvenlig jordbrugsforanstaltningsaftaler):<br />
Der er kun lavet MVJ aftaler inden for en lille<br />
del af SFL områderne.<br />
Fremtidig overordnet vej: Planlagt i et sydøstligt forløb<br />
omkring Ebeltoft gennem bl.a. Sønder Plantage.<br />
72
Vurdering af Elsegårde Morænelandskab (91)<br />
Vurdering af landskabskarakterens styrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Øst for Sønder Plantage<br />
I den østlige del af karakterområdet mellem landsbyerne Boeslum og Elsegårde fremtræder landskabets<br />
karaktergivende elementer i form af et småbakket, lukket til transparent opdyrket morænelandskab særlig<br />
tydeligt. Her ses et fungerende landbrugslandskab, hvor oprindelsen tydeligt afspejles, med enkelte<br />
udflyttede gårde og husmandsbebyggelser i det åbne land. Markernes dyrkningsintensitet varierer fra<br />
intensivt opdyrkede marker til græssede arealer i takt med naturgrundlagets variation mellem lerede og<br />
sandede moræneaflejringer, og der ses stumper af levende hegn og diger. Endvidere ses adskillige steder<br />
småplantninger og vandhuller i de mere vandlidende lavninger mellem randmorænebakkerne.<br />
Terrænformerne som danner små lukkede landskabsrum mellem randmorænebakkerne fremstår endvidere<br />
meget tydeligt i delområdet. Det skyldes især at beplantningen her findes i lavningerne, hvor den er med til<br />
at understrege terrænforskellene. Desuden lader de korte og fragmenterede hegn terrænet træde tydeligt frem.<br />
Delområdet vurderes derfor som særlig karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Vest for Sønder Plantage ved Ebeltoft Mark<br />
I den vestlige del af karakterområdet mellem Sønder Plantage og Ahl Hage ligger Ebeltoft Mark, som<br />
ligeledes er et opdyrket landbrugsområde. Her fremtræder de karaktergivende elementer i form opdyrkede<br />
marker, gårde og husmandssteder mindre tydeligt, idet landskabet i delområdet bærer præg af senere<br />
ændringer. Ændringer optræder i form af tilkomsten af større sommerhusområder, samt i form af adskillige<br />
tekniske elementer som færgehavn, fabriksanlæg, overordnet vej og vindmøller. Gårdsamlingen Skovgårde,<br />
husmandsbebyggelsen Ålerne og den gamle lystskov Tolløkke ses dog stadig som tydelige karaktergivende<br />
elementer. Delområdet vurderes at være karakteristisk.<br />
Karaktersvag<br />
Sønder Plantage<br />
I den centrale del af karakterområdet, som omfatter Sønder Plantage, fremtræder de karaktergivende<br />
elementer mere utydeligt. De tidligere lysåbne hede- og overdrevsarealer iblandet opdyrkede arealer på den<br />
sandede og kuperede randmoræne er i dag på vej til helt at blive konverteret til nåletræsplantage. Delområdet<br />
er således domineret af nyere nåletræsplantninger, som er kommet til indenfor de sidste 50 – 70 år. Der ses<br />
dog stadig spor af den oprindelige arealanvendelse i form af mindre og utilplantede arealer, hvor der stadig<br />
findes åbne hedepartier. Pga. den store tilplantningsgrad og de deraf følgende omfattende ændringer af<br />
landskabet i forhold til oprindelsen, vurderes området at være karaktersvagt.<br />
Kontrasterende<br />
Marint forland ved Øerne og Ahl Hage<br />
Den sydligste og den vestligste del af karakterområdet udgøres af to flade og lavtliggende arealer med marint<br />
forland, som begge adskiller sig markant både terrænmæssigt og arealanvendelsesmæssigt fra områdets<br />
bærende karakter. Den mest markante forskel består i arealernes flade terræn, der står i kontrast til det<br />
hævede, bølgede til småbakkede moræne- og randmorænelandskab. Endvidere adskiller delområderne sig i<br />
kraft af en større beplantningsgrad end i landbrugslandskabet. Det vestligste areal Ahl hage er tilplantet med<br />
nåleplantage iblandet eg og birk, mens det sydlige areal syd for Øerne er delvist tilgroet med pil og birk og<br />
delvist tilplantet med nål. I begge områder ses endvidere større feriekolonier og sommerhusområder. Begge<br />
arealer vurderes, hovedsageligt pga. det anderledes naturgrundlag, at være kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Kysten og Elsegårde<br />
74
Omkring landsbyen Elsegårde forekommer særlige visuelle oplevelsesmuligheder, som er betinget af flere<br />
landskabselementer. Selve landsbyen udgør et samlet oplevelsesrigt kulturmiljø, idet de gamle gårde,<br />
landsbyhuse, gadekæret og vejforløbet stadig afspejler et mere oprindeligt landsbymiljø. Omkring Elsegårde<br />
forekommer der endvidere flere gode udsigter over Kattegat, samtidig med at der øst for landsbyen ses lange<br />
og markante kystklinter, som både udgør oplevelsesrige geotoper og udsigtspunkter. Samlet vurderes<br />
landsbyen med omgivelser at have særlige visuelle oplevelsesmuligheder.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Sønder Plantage<br />
Sønder Plantage indeholder, på trods af den svage karakter, visuelle oplevelsesmuligheder i form af særlige<br />
rumlige forhold betinget af det meget varierede terræn samt af den gentagende vekslen mellem plantage og<br />
åbne hedearealer. Således opleves plantagen som et meget varieret naturareal som indeholder forskellige<br />
naturtyper, et varieret terræn og afvekslende rumforhold.<br />
Marint forland ved Øerne og Ahl Hage<br />
Det samme gør sig delvist gældende for naturarealerne syd for Øerne og ved Ahl Hage. Syd for Øerne giver<br />
tilgroningen afvekslende naturoplevelser i form af lav kratvegetation som afløses af mere åben<br />
hedevegetation nær kysten og græssede engarealer ved Vestensø. På Ahl Hage indeholder Ahl plantage<br />
ligeledes mulighed for naturoplevelser, som forstærkes af at nåletræsplantagen er iblandet både eg og birk,<br />
og derfor forekommer varierede.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Øst for Sønder Plantage<br />
Intaktheden af landskabskarakteren i det østlige delområde mellem Boeslum og Elsegårde vurderes at være<br />
god. Det skyldes at de karaktergivende landskabselementer i form af det opdyrkede morænelandskab med<br />
vekslende dyrkningsintensitet og gårdenes placering i landskabet afspejler det oprindelige<br />
landbrugslandskab. Hegnsstrukturen og vejstrukturen i delområdet er ligeledes relativt intakt bortset fra, at<br />
enkelte af hegnene er noget fragmenterede. Endvidere er landsbyerne meget intakte og har ikke oplevet<br />
nogen byvækst i form af f.eks. parcelhus- og industribebyggelse.<br />
Ahl Hage<br />
Det kontrasterende delområde Ahl Hage vurderes ligeledes at have en god intakthed, hvilket skyldes at den<br />
varierede plantage på det flade marine forland, som lokalt betinger oprindelsen, er helt dominerende i<br />
delområdet.<br />
Vest for Sønder Plantage ved Ebeltoft Mark<br />
Intaktheden i delområdet ved Ebeltoft Mark vurderes at være middel, hvilket skyldes at der er sket visse<br />
ændringer i området siden oprindelsen. De mest markante ændringer er tilkomsten af en række tekniske<br />
elementer som færgehavn, vindmøller, industrianlæg og vindmøller, som alle er fremmede for karakteren.<br />
Endvidere er delområdets intakthed påvirket af sommerhusområder, der ligger både mod øst og vest.<br />
Sommerhusområderne er således med til gradvist at introducere en ny og mere rekreativ anvendelse af<br />
området.<br />
Sønder Plantage og Øerne<br />
Både i Sønder Plantage og i delområdet syd for Øerne vurderes intaktheden at være dårlig.<br />
I Sønder Plantage er graden af tilplantning med til at sløre den oprindelige karakter og ekstensive og lysåbne<br />
heder og overdrev. De sidstnævnte naturtyper ses dog stadig i mindre omfang i plantagerne, og derfor kan<br />
man ikke tale om at området på nuværende tidspunkt er helt omskabt, som det er tilfældet med plantagen på<br />
Ahl Hage.<br />
75
I delområdet syd for øerne på det hævede marine forland ses en stor grad af tilgroning af de tidligere hede-<br />
og mosearealer. De oprindelige heder og moser er, som følge af opgivet tørvegravning og opdyrkning groet<br />
til i nål, pil og birk. Endvidere er delområdet meget påvirket af sommerhuse samt af anlæggelsen af et nyt<br />
stort feriecenter i den nordvestlige del. Især de sidstnævnte elementer er karakterfremmede og i høj grad med<br />
til at ændre den oprindelige karakter i delområdet mod en karakter, der er præget af rekreativ anvendelse.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af karaktergivende elementer og visuelle oplevelsesmuligheder<br />
vurderes at være god i hele karakterområdet. Gårdene og husmandsstederne er godt vedligeholdte, hvilket<br />
især træder frem i landsbyerne Boeslum og Elsegårde samt i gårdsamlingen Skovgårde. Ligeledes er<br />
landbrugsfladerne og plantagerne og de tilbageværende hedearealer mellem plantagerne godt vedligeholdte.<br />
De visuelle oplevelsesmuligheder i form af landsbymiljøer, naturarealer, kystskrænter og udsigter fremtræder<br />
også velholdte.<br />
Uforstyrrethed<br />
Sommerhusområder og færgehavn<br />
Store dele af karakterområdet er forstyrret af omfattende sommerhusbebyggelser, som især ligger i<br />
tilknytning de beplantede arealer. Således er både Sønder Plantage, området syd for Øerne, Plantagen på Ahl<br />
Hage og Ebeltoft Mark negativt påvirket af sommerhuse og ferieanlæg.<br />
Delområdet Ebeltoft Mark er endvidere forstyrret af markante tekniske anlæg i form af færgehavnen, de<br />
markante vindmøller samt af et fabriksanlæg, der alt sammen er lokaliseret syd for Ålerne. Endvidere<br />
forstyrrer en gennemgående og meget trafikeret vej Ebeltoft Mark på strækningen mellem Ebeltoft og<br />
Færgehavnen.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand er god i det opdyrkede delområde mellem Boeslum og Elsegårde samt i Plantagen på<br />
Ahl Hage. I delområderne Ebeltoft Mark og Sønder Plantage er den middel, mens den er dårlig i delområdet<br />
syd for Øerne.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Karakterområdets kapacitet i forhold til den igangværende udviklingstendens, hvor anvendelsen bliver mere<br />
og mere rekreativt orienteret er lille. Kapaciteten er især lille overfor eventuel opførsel af nye<br />
sommerhusområder, der ikke er afskærmet af plantagerne samt overfor anlæggelsen af nye store feriecentre,<br />
som det der er under opførelse i den sydlige del af området.<br />
Området har endvidere en lille kapacitet overfor eventuel udvidelse af Ebeltoft i sydlig retning. På<br />
nuværende tidspunkt er byranden godt afskærmet mod det åbne land og yderligere byudvidelse mod syd vil<br />
ligeledes kræve en god afskærmning. De mulige byvækstområder (Regionplan 2005) mellem Tolløkkke<br />
Skov og Færgelejet samt øst for Sønder Plantage vil ikke kunne absorberes i landskabet, da de er planlagt i<br />
det åbne landbrugslandskab, og derfor vil ændre karakteren markant.<br />
Den planlagte overordnede vej sydøst om Ebeltoft vil ligeledes være med til at forstyrre området idet den vil<br />
medføre en øjet trafik, og områdets kapacitet er derfor lille i forhold til at absorbere vejen i landskabet.<br />
76
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Elsegårde morænelandskab (91)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Elsegårde<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder/ særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det småbakkede, opdyrkede morænelandskab med velholdte landsbyer og udsigter langs kysten samt<br />
lukkede landskabsrum i baglandet skal bevares og styrkes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Dominerende beplantning i form af lange levende hegn og større plantninger skal undgås, idet<br />
dette vil sløre det karaktergivende småbakkede terræn.<br />
• Der bør fortsat opretholdes en skarp grænse mellem Sønder Plantage og de opdyrkede arealer, så<br />
der ikke sker en sammenblanding af arealanvendelserne og dermed en sløring af karakteren på<br />
de opdyrkede arealer.<br />
• Selvsået beplantning i våde lavninger og ved vandhuller bør bevares, idet den understreger<br />
terrænforskellene.<br />
• De uspolerede landsbyer Boeslum og Elsegårde skal friholdes for større klynger af ny<br />
bebyggelse, der ikke er tilpasset landsbyernes oprindelige bebyggelse.<br />
• Resterne af de oprindelige markdiger skal bevares.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Sønder Plantage<br />
• Karaktersvag<br />
• Middel tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Den varierede plantagebevoksning iblandet lysåbne arealer, som stammer fra tidligere hede- og<br />
overdrevsbevoksning skal vedligeholdes og styrkes med fokus på at styrke de lysåbne arealer.<br />
• De lysåbne hede- og overdrevsarealer skal fortsat plejes i form af græsning eller høslæt, så den<br />
interne variation i plantagen vedligeholdes.<br />
• Der kan med fordel etableres flere lysåbne arealer, hvilket yderligere vil styrke den rumlige<br />
variation i plantagen. Endvidere vil det bringe plantagen nærmere den oprindelige<br />
arealanvendelse med græssede overdrev og heder.<br />
• Bevoksningsvariationen i plantagen bør styrkes ved hjælp af oprettelse af arealer med naturskov.<br />
Delområde 3: Ebeltoft Mark<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De opdyrkede arealer med spredte gårde og husmandssteder ved Ebeltoft Mark skal styrkes, og skovarealet<br />
Tolløkke samt landsbyen Skovgårde skal vedligeholdes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
78
• Der bør ikke opføres flere tekniske elementer eller industribygninger i delområdet, da dette vil<br />
forstyrre området yderligere.<br />
• Randen af det på nuværende tidspunkt nu synlige sommerhusområdet i Sønder Plantage, som er<br />
synlig fra de opdyrkede arealer, bør sløres bedre af beplantning.<br />
• Den velbevarede skov Tolløkke med omkransende skovdiger skal bevares, og den ligeledes<br />
velbevarede landsby Skovgårde skal friholdes for ny bebyggelse, der kan sløre den oprindelige<br />
bebyggelsesstruktur.<br />
Delområde 5: Marint forland ved Ahlhage plantage<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand (dog middel tilstand i sommerhusområdet)<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Plantagen på det marine forland Ahl Hage skal vedligeholdes og styrkes i forhold til det relativt<br />
store sommerhusområde i den sydlige del af plantage.<br />
• Den varierede træartssammensætning i plantagen skal bibeholdes, for at vedligeholde den<br />
interne variation i plantagen.<br />
• Man skal undgå at etablere flere sommerhuse i plantagen, da dette vil formindske plantagens<br />
areal og dermed dens rekreative og naturmæssige funktion.<br />
Genoprette/styrke<br />
Delområde 4: Marint forland syd for Øerne<br />
• Kontrasterende<br />
• Dårlig tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De oprindelige naturarealer på det flade marine forland i den sydligste del af området skal genoprettes eller<br />
styrkes.<br />
• Man skal undgå at etablere flere sommerhuse, feriehoteller og andre rekreative anlæg på det<br />
marine forland eller på kystskrænterne, der afgrænser området mod nord.<br />
• Der bør holdes en skarp adskillelse mellem naturarealer og rekreative arealer, idet en yderligere<br />
sammenblanding af funktionerne vil sløre områdets oprindelige naturpræg endnu mere end i dag.<br />
En skarpere funktionsadskillelse kan endvidere være med til at forbedre tilstanden på<br />
naturarealerne.<br />
• De tidligere eng- og mosearealer, der i dag er delvist tilgroede, bør friholdes for krat og buske og<br />
fremover plejes ved hjælp af græsning.<br />
• De asfalterede veje, der går gennem området, bør omlægges til grusveje, som derved giver<br />
området et mere ekstensivt præg. Dog kan tilkørselsvejen til feriecentret fra færgehavnen<br />
bibeholdes som asfaltvej.<br />
• Vestensø skal fortsat græsses og holdes som et åbent, græsset halvkulturareal.<br />
79
Landskabskarakterområde:<br />
Skødshoved Randmorænelandskab<br />
(92)<br />
01.07.05 VBM, NRC. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
Skemaer92-1Leghøj/Isgård og 92-2 Strands.<br />
Nøglekarakter<br />
Bølget til storbakket, transparent til åbent intensivt<br />
opdyrket randmorænelandskab med flere udsigter mod<br />
det omkringliggende hav, flere små landsbyer og<br />
spredte småbeplantninger<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området består i et kystnært randmorænelandskab, der<br />
i øst er sammenhængende med Mols Bjerge<br />
Randmoræne, men adskilt fra denne af et markant<br />
skifte i arealanvendelsen. Randmoræneterrænet stiger<br />
jævnt fra kysten, dog stiger terrænet stejlt i den<br />
sydvestlige del omkring Trehøj og Mols Hoved. Ved<br />
Mols Hoved og Skødshoved afgrænses området mod<br />
kysten af skrænter. Mod syd afgrænses området af<br />
Begtrup Vig, mod vest af Århus Bugt og mod nord og<br />
nordøst af Kalø Vig og Knebel Vig.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
udprægede storbakkede randmoræneterræn, der i<br />
den sydvestlige del samt i overgangen til Mols<br />
Bjerge mod øst får en mere småbakket karakter med<br />
flere stejle hældninger. Karaktergivende er<br />
endvidere de intensivt opdyrkede arealer, der<br />
præger de centrale og østlige dele og delvist de<br />
vestlige dele, hvor en vekslen mellem intensivt<br />
opdyrkede hovedgårdslandskaber og mindre marker<br />
præger landskabet. De mange små spredte<br />
beplantninger og talrige små landsbyer er ligeledes<br />
karaktergivende for området.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
afspejler en landbrugsudnyttelse, der har fundet sted<br />
gennem de sidste 200 år siden udskiftningstiden i<br />
starten af 1800-tallet. I de vestlige og sydvestlige<br />
dele af karakterområdet bidrager<br />
hovedgårdslandskaberne ved Kvelstrup og Isgård<br />
samt landsbymiljøet omkring den uudskiftede<br />
landsby Eg til en større kontinuitet i<br />
arealanvendelsen.<br />
Der ses en forholdsvis god sammenhæng mellem<br />
naturgrundlaget og arealanvendelsen. Den intensive<br />
opdyrkning er således mest udbredt på de lerede<br />
jorde i de centrale og østlige dele, mens<br />
sammenhængen er noget mere uklar i de vestlige<br />
dele, hvor arealanvendelsen varierer mellem en høj<br />
og noget lavere opdyrkningsgrad på de sandede<br />
jorder.<br />
Landskabet er et middelskala landskab, der dog<br />
tenderer en stor skala i de centrale og østlige dele<br />
som følge af større, ubrudte og mere homogene<br />
landbrugsarealer. Landskabselementerne<br />
fremkalder et genkendeligt mønster bestående af<br />
åbne landbrugsflader med små landsbyer, enkeltbebyggelser<br />
samt spredte småplantninger som<br />
jævnt fordelte punktelementer. Den rumlige<br />
afgrænsning er betinget af de bølgede<br />
terrænformer og den spredte beplantning og<br />
fremtræder transparent til åben med mange<br />
udsynsmuligheder fra bakketoppene mod det<br />
omliggende hav. Det markante skifte i terræn og<br />
arealanvendelse i Mols Bjerge mod nordøst og øst<br />
samt de omkringliggende havområder bevirker en<br />
overordnet rumlig afgrænsning af<br />
karakterområdet.<br />
Miljøer med oplevelsesmuligheder forekommer<br />
flere steder. De markante randmoræneformationer<br />
i den sydvestlige del af karakterområdet står i<br />
kontrast til det nord for liggende bølgede<br />
landskab, og der er vide udsigter fra<br />
randmoræneformationerne. Halvnatur arealer<br />
forekommer i form af strandenge nær Øhoved og<br />
Skødshoved og ud til Begtrup Vig, og stejle<br />
kystskrænter ved Mols Hoved udgør en markant<br />
geotop. Kulturmiljøer forekommer i form af<br />
hovedgårdslandskaber og kirkemiljøet med<br />
præstegård og kirke ved Neder Tved.<br />
De karaktergivende elementer er overvejende<br />
intakte, idet der er tale om et ældre<br />
landbrugsområde med udflyttede gårde, der<br />
fortsat dyrkes. De karaktergivende elementer og<br />
de visuelle oplevelsesmuligheder vurderes at<br />
være generelt godt vedligeholdte.<br />
Karakterområdet er i kystnære dele ud til Begtrup<br />
Vig, ved Skødshoved Strand og mellem<br />
Skødshoved og Øhoved forstyrret af større<br />
sommerhusområder og mindre<br />
nåletræsbeplantninger. Nyere byudvikling<br />
forekommer i mindre grad i udkanten af Tved og<br />
Dejret. Landskabet er upåvirket af visuel uro og<br />
støj.<br />
Naturgrundlag – Cgeb<br />
Skødshoved området består fortrinsvis af<br />
randmoræneaflejringer dannet af sydøst fra kommende<br />
istunger i sidste del af Weischelistiden. I den østlige<br />
del består området i morænelandskab, der gradvist<br />
overgår til randmoræneaflejringer nær grænsen til Mols<br />
Bjerge. Man sporer således her både det tidligere<br />
81
nordøstfra kommende is, der har påvirket<br />
Norddjursland og den seneste sydøstfra kommende is,<br />
der har dannet randmorænerne i Mols Bjerge. Mindre<br />
områder mod nord, vest og syd består i hævet marint<br />
forland med strandvoldsdannelser, som er blotlagte<br />
efter tilbagetrækningen af stenalderhavet.<br />
Jordbunden i området er meget sammensat og består af<br />
store områder med smeltevandssand- og grus samt af<br />
mindre områder med moræneler, smeltevandsler og<br />
ferskvandsaflejringer. I områderne med hævet marint<br />
forland består jordbunden primært af marint sand og<br />
ler.<br />
Terrænet må generelt karakteriseres som bølget til<br />
storbakket med de mest markante terrænhældninger og<br />
storbakkede landskabsformer i den sydvestlige del<br />
omkring Trehøj og i den østlige del i overgangen til<br />
Mols Bjerge. Trehøj er i kote 79 og udgør områdets<br />
højeste punkt. I de sydvestlige og i de østligste dele af<br />
området hælder terrænet 6 - 12º eller mere, mens det i<br />
de nordlige og centrale dele er mere jævnt. Ved Mols<br />
Hoved i syd og ved Skødshoved i vest afgrænses<br />
området mod kysten af stejle skrænter.<br />
Den varierede jordbundssammensætning og det ofte<br />
stærkt hældende landskab, gør at området er meget<br />
komplekst.<br />
Vandelementerne i området er spredte og omfatter<br />
enkelte mindre søer, vandhuller og moser, hvoraf<br />
Tillerup Sø og mosen vest for Torup Mark er de<br />
største. På det marine forland i den nordøstlige del<br />
løber Skellerup Å, der har tilknyttet et net af grøfter.<br />
Storbakkede terrænformer i områdets sydvestlige del<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Mange små partier med løv- og nåletræsbevoksning ses<br />
spredt ud i området. Beplantningen forekommer ofte i<br />
tilknytning til bebyggelse. I de vestlige og sydlige dele<br />
af området ses en lidt større tilplantningsgrad, hvor<br />
nåletræsbeplantninger ses i tilknytning til<br />
sommerhusområderne og mindre sammenhængende<br />
løvskovsarealer ses ved Isgård hovedgård og nedenfor<br />
Kvelstrup hovedgård. Ved Blåkær og Mols Hoved ses<br />
endvidere mindre nåletræsplantager. Området<br />
indeholder få levende hegn. I den østlige del nær<br />
grænsen til Mols Bjerge ses enkelte koncentrationer af<br />
levende hegn samt nær Mols Hoved. Allébeplantning<br />
forekommer langs tilkørselsvejen til Kvelstrup<br />
hovedgård og langs vej syd for Vistoft.<br />
Dyrkningsform<br />
Dyrkningsformen i karakterområdet har et overvejende<br />
intensivt præg. De mest intensive arealer med store<br />
opdyrkede marker ses i tilknytning til de to<br />
hovedgårde. I den vestlige del udenfor<br />
hovedgårdsjorderne forekommer opdyrkningsgraden<br />
lidt mindre intensiv, idet markstørrelsen er mindre og<br />
der ses enkelte arealer med græs, brak og økologisk<br />
produktion. I de centrale og østlige dele af området er<br />
opdyrkningsgraden mere homogen.<br />
Halvkulturarealerne udgøres primært af større<br />
strandengsarealer nær Øhoved og Skødshoved samt<br />
syd for Begtrup. Ved Skødshoved ses afgræsning med<br />
kvæg. Ved Mols Hoved forekommer enkelte overdrev<br />
umiddelbart ved skrænterne, og i tilknytning til<br />
Skellerup å ses enkelte græssede enge. Endvidere<br />
forekommer en sø, Tillerup Sø, og en mindre mose vest<br />
for Torup Mark.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Karakterområdet indeholder generelt mange små<br />
landsbyer, hvoraf de fleste ligger inde i randmorænen,<br />
mens Knebelbro og Skellerup har en mere kystnær<br />
placering. De fleste gårde, hvoraf flere er ældre, ligger i<br />
landsbyerne. I den østlige del ses få mindre og<br />
spredtliggende gårde i det åbne land, hvoraf nogle er<br />
husmandsbebyggelser, heriblandt Torup Mark. I den<br />
vestlige del ligger hovedgårdene Isgård (dateres til<br />
middelalderen, hovedbygning fra 1890’erne) og<br />
Kvelstrup (dateres til middelalderen, hovedbygning fra<br />
1794). En lille samling tidligere husmandssteder ses i<br />
Røjen i den nordvestlige del af området. Langs kysten<br />
ud til Kalø Vig, ved Skødshoved Strand og langs<br />
kysten ud til Begtrup Vig forekommer flere store<br />
sommerhusområder. Der er kirker i Tved (nord for<br />
byen) og Vistoft.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Flere af de små landsbyer har bevaret den oprindelige<br />
landsbystruktur fra før udskiftningen. De består<br />
hovedsageligt i ældre gårde samlet centralt i byen og er<br />
stortset uden nyere bebyggelse. Dette er især udpræget<br />
i Eg. Tved og Dejret indeholder en del nyere<br />
bebyggelse i form af parcelhuse. Tved, Torup, Vistofte<br />
og Begstrup er eksempler på vejrækkebebyggelser.<br />
Strands er et eksempel på en velbevaret<br />
vejklyngebebyggelse. Gårdsamlingen øst for Dejret er<br />
82
et eksempel på udflyttede gårde efter to bybrande i<br />
Dejret i 1870’erne, der resulterede i udflytning af<br />
mange af byens gårde. Knebel Bro bebyggelsen er et<br />
sjældent eksempel på en bydannelse, der skyldes<br />
anlæggelsen af en ladeplads og etableringen af<br />
bådforbindelse til Århus. Skellerup har karakter af<br />
randbebyggelse med gårdene liggende i overgangen til<br />
engarealer på det marine forland.<br />
I den vestlige del af karakterområdet forekommer en<br />
del længere diger, der ofte markerer ejerlavsgrænserne.<br />
Flere af digerne er dog beplantet med buske og mindre<br />
træer, hvilket bl.a. er tilfældet ved<br />
hovedgårdsejerlavene. Indenfor Isgårds<br />
hovedgårdsejerlav er arealanvendelsen sammensat af<br />
store markfelter og løvtræsbeplantninger nær<br />
gårdanlægget. Partier med nåle- og løvtræsbevoksning<br />
ses spredt i markfelterne og ved Mols Hoved.<br />
Gårdanlægget består foruden hovedbygning i avlsgård<br />
med ældre agerumslade (1771), større velbevaret<br />
haveanlæg med lindeallé, stengærder langs med<br />
vejforløbene nær gården samt en gammel smedje. I den<br />
sydvestlige del ligger et lille sommerhusområde.<br />
Ved Kvelstrup Hovedgård strækker ejerlavet sig<br />
nedover randmorænelandskabet til det<br />
nedenforliggende marine forland, hvor en lille skov,<br />
Kvelstrup Skov, er beliggende. Omkring gårdanlægget<br />
ses store markfelter. Gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygning i en nyere avlsgård. En lindeallé fører til<br />
gården.<br />
I den nordvestlige del af området er der i tilknytning til<br />
lavtliggende arealer stenalderbopladser.<br />
Karakterområdet indeholder en del gravhøje, samt et<br />
fritstående dyssekammer med høje bæresten vest for<br />
Torup.<br />
Ved Skødshoved Strand er en anløbsbro (i dag funktion<br />
som lystbådehavn), som har betjent en<br />
dampskibsforbindelse til Århus, samt tilhørende<br />
skinnespor og pakhus. I Neder Tved ligger en<br />
velbevaret præstegård i sammenhæng med kirken og i<br />
Dejret er et andelsbageri, der en kulturhistorisk<br />
sjældenhed. Vistofte Mølle øst for Vistofte er en meget<br />
velbevaret vindmølle.<br />
Præstegård ved Neder Tved<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Som følge af de mange landsbymæssige bebyggelser<br />
indeholder karakterområdet mange landeveje og<br />
småveje.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakterområdet afspejler hovedsageligt<br />
træk af en landbrugsmæssig udnyttelse, der strækker<br />
sig 200 år tilbage til omkring udskiftningstiden.<br />
Der findes dog flere små landsbyer med velbevarede<br />
landsbystrukturer og gårde fra før<br />
udskiftningsperioden. F.eks. har landsbyen Eg en<br />
særlig intakt landsbystruktur med mange ikkeudflyttede<br />
gårde.<br />
Tidsdybden synes generelt at være højere i den vestlige<br />
og sydvestlige del af karakterområdet, der er præget af<br />
de to hovedgårdslandskaber omkring Kvelstrup og<br />
Isgård. Udnyttelsen bærer dog præg af at være<br />
intensiveret i nyere tid, hvor enkelte diger og småveje<br />
ses at være forsvundet.<br />
Kontinuiteten i arealanvendelsen er dog betydeligt<br />
lavere i flere af de kystnære dele af karakterområdet,<br />
hvor der er blevet anlagt sommerhusområder og<br />
tilplantet med nåletræer.<br />
Der ses et sammenspil mellem naturgrundlaget og<br />
kulturmønstrene. Således er den intensive<br />
opdyrkningsgrad mest tydelig og udbredt i de centrale<br />
og østlige dele af karakterområdet, hvor moræneler er<br />
den dominerende jordbundstype. Der synes dog at være<br />
en mindre tydelig sammenhæng i tilknytning til<br />
hovedgårdslandskaberne, hvor den intensive udnyttelse<br />
finder sted på et mere kuperet og sandet naturgrundlag.<br />
Landbrugsarealerne udenfor hovedgårdsjorderne i den<br />
vestlige del synes at have en større sammenhæng med<br />
naturgrundlaget, idet opdyrkningsgraden af disse er<br />
lavere.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
83
Områdets karaktergivende elementer i form af det<br />
storbakkede randmorænelandskab med fortrinsvist<br />
intensivt dyrket marker, flere mindre landsbyer, enkelte<br />
fritliggende gårde og spredte småbeplantninger med<br />
løv- og nåletræer giver landskabet en middelskala.<br />
Skalaen tenderer dog stor skala i de centrale og østlige<br />
dele, hvor en mere ensartet og ubrudt intensiv<br />
opdyrkning er udbredt. De åbne landbrugsarealer med<br />
små landsbyer og punktvise bebyggelser og<br />
beplantninger giver landskabet et erkendbart mønster.<br />
Landskabet fremtræder transparent til åbent med få<br />
rumlige afgrænsninger, idet de mange<br />
udsynsmuligheder mod det omkringliggende hav kun<br />
brydes af spredte beplantninger og få levende hegn.<br />
Dog fremtræder landskabet lokalt som lukket nedenfor<br />
de høje bakkepartier ved Leghøj som følge af stor<br />
variation i terrænet og sammenhængende beplantning<br />
ved Isgård.<br />
Den overordnede rumlige afgrænsning af<br />
karakterområdet består i de omkringliggende bugte og<br />
vige samt et skifte i terrænet og arealanvendelsen mod<br />
nordøst og øst i overgangen til Mols Bjerge.<br />
Miljøer med oplevelsesmuligheder udgøres af de<br />
markante randmoræneformationer i den sydvestlige del<br />
af karakterområdet ved Leghøj og Trehøj, der skaber<br />
kontrast til det nord for liggende mere bølget landskab.<br />
Der er vide udsigter fra randmoræneformationerne. En<br />
markant terrænforskel forekommer endvidere i<br />
overgangen mellem engarealerne omkring Skellerup Å<br />
og det syd for liggende bølget randmorænelandskab.<br />
Flere steder i randmorænelandskabet er der visuelle<br />
oplevelsesmuligheder i form af udsigter mod havet.<br />
Vistoft Mølle og Kirke udgør vigtige<br />
orienteringspunkter, der er synlige på stor afstand.<br />
Vistoft Mølle er synlig på stor afstand<br />
Kystskrænten ved Mols Hoved udgør en vigtig geotop,<br />
mens strandengsarealerne på det marine forland nær<br />
Øhoved, Skødshoved og syd for Begtrup Vig udgør<br />
vigtige halvnaturarealer. Kulturmiljøer med visuelle<br />
oplevelsesmuligheder optræder i<br />
hovedgårdslandskaberne ved Kvelstrup og Isgård<br />
hovedgårde.<br />
Græssede strandenge tæt ved Skødshoved<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
De karaktergivende elementer er overvejende intakte,<br />
idet der er tale om et ældre landbrugsområde der fortsat<br />
dyrkes. Der har igennem de sidste ca. 200 år kun<br />
fundet mindre ændringer sted i arealanvendelsen. I<br />
perioden fra 1870’erne til ca. 1930 drænes vandlidende<br />
områder og der plantes partier med nåletræer i den<br />
vestlige del af karakterområdet. I perioden efter 1930<br />
og frem til i dag er der kommet flere småplantninger<br />
til, bl.a. i form af partier med løvtræer omkring Vistoft<br />
og Røjen. Enkelte småveje og diger forsvinder i det<br />
åbne land. Flere ladepladser langs kysterne forsvinder,<br />
og der anlægges kystnære sommerhusområder samt<br />
nåletræsplantager i tilknytning til disse. Bystrukturen<br />
synes at blive ændret lidt for nogle af byerne, idet de<br />
tilføjes parcelhuskvarterer.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer vurderes til overvejende<br />
at være i en god tilstand. Landbrugsdriften opretholdes<br />
og gårdene synes generelt at være velholdte. De<br />
visuelle oplevelsesmuligheder synes ligeledes generelt<br />
at være i en god tilstand.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabsoplevelsen er i den kystnære sydlige del<br />
mellem Eg og Strands samt i de kystnære vestlige dele<br />
nord og syd for Skødshoved påvirket af større<br />
84
sommerhusområder og mindre nåletræsbeplantninger.<br />
Nyere byudvikling forekommer i mindre grad i<br />
udkanten af Tved og Dejret. Landskabet er upåvirket<br />
av visuel uro og støj. Studstrupværftet på den anden<br />
side af Kalø Vig udgør dog et markant teknisk element,<br />
der er synligt fra flere dele af karakterområdet.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af den<br />
oprindelige landskabskarakter er fortsat drift af<br />
landbrugsarealerne, herunder vedligeholdelse af<br />
hovedgårdsmiljøerne og de intakte landsbymiljøer samt<br />
fortsat græsning af lavbundsarealerne.. Fjernelse af<br />
tilgroning på gravhøje og diger vil ligeledes bidrage til<br />
at styrke den oprindelige landskabskarakter.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Områder, hvor skovtilplantning er uønsket:<br />
Skovrejsning uønsket i store dele af karakterområdet,<br />
herunder i randmoræneformationerne i de sydvestlige<br />
og østlige dele, samt i de kystnære dele og på<br />
strandengsarealerne.<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Hele<br />
karakterområdet med undtagelse af<br />
sommerhusområderne, de største af landsbyerne og<br />
landbrugsarealer umiddelbart øst for Kvelstrup<br />
Hovedgård.<br />
Geologisk interesseområde: Kystskrænter omkring<br />
Mols Hoved samt den nordøstlige del af<br />
karakterområdet (nordøst for Vistoft) i overgangen til<br />
Mols Bjerge.<br />
Kulturmiljø: Isgård hovedgårdsejerlav, område<br />
omkring Skellerup Å, Vistoft Mølle, Skødshoved<br />
anløbsbro, Dejret Andelsbageri, Tved Skole.<br />
Kirkeindsigtsområde: Naboarealer til Neder Tved og<br />
Vistoft kirker samt Knebel Kirke (kirke i Vrinners<br />
Karakterområde).<br />
Fredning: I randmoræneformationerne i den<br />
sydvestlige del af karakterområdet, den nordøstlige del<br />
af karakterområdet (nordøst for Vistoft), der er<br />
sammenhængende med Mols Bjerge fredningen samt<br />
mindre kystnære arealer ved Neder Tved og syd for<br />
Strands.<br />
Naturområder: De større Naturområder i<br />
karakterområdet udgøres af strandengsarealerne,<br />
Tillerup Sø og mosearealet vest for Torup Mark<br />
Mulige naturområder: Mange små spredte områder på<br />
dele af strandengsarealerne, på kystnært areal ved<br />
Neder Tved, på lavbundsarealer ved Skellerup Å, ved<br />
Skødshoved, omkring Tillerup Sø, langs kysten ved<br />
Mols Hoved, på spredte små arealer i mellem<br />
landbrugsarealerne, omkring Brunbjerg i de sydvestlige<br />
randmoræneformationer, i tilknytning til det<br />
nordvestlige sommerhusområde, i terrænovergangen<br />
mellem randmorænelandskabet og marint forland ved<br />
Skellerup Å og på mindre areal syd for Strands.<br />
MVJ- aftaler(miljøvenlige jordbrugsforanstaltningsaftaler:<br />
Gældende aftaler om miljøvenlige jordbrugs<br />
foranstaltninger (MVJ-aftaler) i tilknytning til<br />
strandengsarealer og enkelte steder mellem opdyrkede<br />
arealer overvejende i den vestlige del.<br />
SFL områder(særlig følsomme landbrugsområder):<br />
SFL områdeudpegninger forekommer på<br />
strandengsarealerne, omkring Tillerup Sø, på<br />
lavbundsarealer ved Skellerup Å, i den nordøstlige del,<br />
hvor udpegningen er sammenhængende med Mols<br />
Bjerge udpegningen, omkring Brunsbjerg i de<br />
sydvestlige randmoræneformationer samt på flere<br />
arealer spredt mellem landbrugsarealerne.<br />
85
Vurdering af Skødshoved Randmoræne (92)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer i form af den intensivt opdyrkede og storbakkede landbrugsflade med gårde,<br />
små landsbyer og enkelte småplantninger fremtræder meget tydeligt i det meste af karakterområdet. Den<br />
kulturhistoriske oprindelse afspejles tydeligt i den nuværende arealanvendelse, og man ser stadig en del af de<br />
oprindelige markskel i form af markveje og diger i landskabet. Eksempelvis ses et tydeligt ejerlavsdige mod<br />
vest omkring hovedgården Isgårds jorder, og et stjerneudskiftningsmønster erkendes omkring landsbyen<br />
Strands. Pga. den relativt sparsomme bevoksning på landbrugsfladen fremtræder landskabets storbakkede<br />
randmoræneformer tydeligt, f.eks. de meget kuperede partier omkring Isgård mod vest og op til de<br />
tilstødende Mols Bjerge mod øst. Der ses generelt en god sammenhæng mellem naturgrundlag og<br />
arealanvendelse, idet de græssede arealer er knyttet til de lave marine forlande, mens randmorænen er<br />
opdyrket. Endvidere er dyrkningsintensiteten stigende fra vest mod øst, hvor jorderne er mere lerholdige.<br />
Det meste af karakterområdet vurderes derfor som værende særlig karakteristisk.<br />
Karakteristisk<br />
Vestlig del af karakterområdet<br />
På et mindre areal i den vestligste del af karakterområdet, fremtræder de karaktergivende elementer mindre<br />
tydeligt hovedsageligt pga. en delvist ændret arealanvendelse i form af sommerhusområder og<br />
nåletræsplantninger. Terrænet er i dette delområde fladt til bølget, og har derfor ikke samme kuperede<br />
karakter som terrænet i resten af karakterområdet. Dog er landbruget stadig den dominerende<br />
arealanvendelse, og der ses en sammenhæng mellem naturgrundlag og arealanvendelse, idet dele af det<br />
marine forland er græsset, mens opdyrkningen foregår på morænefladen. Delområdet vurderes derfor som<br />
værende karakteristisk.<br />
Kontrasterende<br />
Marint forland mod nord<br />
I den nordlige af karakterområdet ses et mindre delområde med hævet marint forland, som både<br />
terrænmæssigt og arealanvendelsesmæssigt adskiller sig markant fra resten af karakterområdet.<br />
Arealanvendelsen er her fortrinsvis græssede enge med en smule beplantning, og terrænet er fladt.<br />
Delområdet vurderes derfor som kontrasterende.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Sydvestlig del af karakterområdet<br />
Den sydvestlige del af karakterområdet indeholder særlige visuelle oplevelsesmuligheder i form af både<br />
særlige kulturelementer og naturelementer. Bl.a. har området et meget kuperet og dramatisk terræn, som fra<br />
bakketoppene giver gode 360º udsigter over kysterne, og langs de sydvendte kyster ses stejle kystklinter. I<br />
området ligger også hovedgården Isgård, der fremtræder i en flot helhed med hovedgårdsejerlavet.<br />
Landsbyen Eg udgør ligeledes en kulturhistorisk oplevelse i delområdet, pga. den særligt velbevarede<br />
landsbystruktur og gårde.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Kysterne og ekstensive arealer<br />
Der findes generelt spredte udsigter over kysterne fra store dele af karakterområdet. Udsigterne er primært<br />
koncentreret fra arealer uden sommerhusområder, idet disse ofte spærrer for udsigterne pga. beplantning<br />
mellem sommerhusene. Endvidere indeholder de græssede og ekstensive arealer på det marine forland nord<br />
for Dejret og syd for Knebel oplevelsesmuligheder i form af ekstensive natur- og halvkulturarealer.<br />
87
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
I størstedelen af karakterområdet fremtræder den kulturhistoriske oprindelse meget tydeligt. Dette skyldes at<br />
både arealanvendelsen og landsbyerne er meget intakte. Der er tale om et velfungerende landbrugslandskab,<br />
og landsbyerne indeholder stadig de oprindelige vejmønstre og bebyggelsen i karakterområdet afspejler<br />
perioden omkring udskiftningstiden. Bl.a. er landsbyerne meget intakte, idet de indeholder mange<br />
velbevarede gårde fra før udskiftningstiden, og samtidig ikke er påvirket af nyere parcelhusbebyggelse. Der<br />
er dog sket enkelte ændringer i form af mindre småplantninger, hvilket dog vurderes af underordnet<br />
betydning for intaktheden. Intaktheden vurderes derfor som god.<br />
Vest for Røjen<br />
Den vestlige del af karakterområdet forekommer mindre intakt end resten. Dette skyldes at delområdet har<br />
oplevet en vis grad af tilplantning, samt anlæggelsen af større sommerhusområder langs kysten. Endvidere er<br />
en samling tidligere husmandssteder ved Røjen overgået til boligformål, og bebyggelsens udformning er her<br />
væsentligt ændret i forhold til oprindelsen. Delområdet har derfor en middel intakthed.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer og de visuelle oplevelsesmuligheder er alle i en god vedligeholdelsesmæssig<br />
tilstand. Bebyggelsen både i det åbne land og i landsbyerne fremstår meget velholdt, og der ses ingen<br />
forladte landbrugsbygninger. Ligeledes fremtræder digerne og markskellene velholdte på trods af at de få<br />
levende hegn er fragmenterede. Dette skyldes formentlig, at de meget kuperede terræn i sig selv har<br />
lævirkning, og derfor gør hegnene mindre vigtige for landbrugsproduktionen.<br />
Endvidere er de visuelle oplevelsesmuligheder velholdte, idet udsigtsmulighederne ikke er forstyrret af f.eks.<br />
beplantning eller markant bebyggelse. Hovedgårdsejerlavet omkring Isgård er ligeledes velholdt, hvilket ses<br />
på bygningsmassen, parkanlægget omkring hovedbygningen og det velbevarede ejerlavsdige.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Karakterområdet er overordnet set helt uforstyrret. Dog bevirker de vestlige sommerhusområder en lokal<br />
visuel forstyrrelse, idet de er synlige fra de tilgrænsende dyrkningsflader. I modsætning hertil er de<br />
resterende sommerhusområder ikke synlige, og dermed ikke forstyrrende.<br />
Samlet tilstand<br />
Den samlede tilstand vurderes som god i størstedelen af karakterområdet. Den lavere intakthed og den<br />
moderate forstyrrelse i det vestlige delområde, gør her tilstanden middel.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Karakterområdets kapacitet overfor eventuel udvidelse af sommerhusområderne er lille. Dog kan mindre<br />
udvidelser absorberes, hvis de foretages i de eksisterende områder, hvor den afskærmende beplantning<br />
allerede er etableret. Dette vil kunne gøres i det sydøstlige sommerhusområde.<br />
88
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Skødshoved Randmoræne (92)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Størstedelen af karakterområdet<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder (ingen visuelle oplevelsesmuligheder i sommerhusområderne)<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Landbrugslandskabet med de mange intakte landsbyer og gårde i det kuperede terræn med vide udsigter over<br />
vandet skal bevares.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Udbygning af sommerhusområderne både langs kysten og inde i landet skal undgås,<br />
ligesom byudvikling i form af parcelhusbebyggelser skal undgås.<br />
• Landsbyerne Vistoft, Begtrup, Tved og Torup med deres oprindelige vejforløb og<br />
landsbybebyggelse skal bevares i den nuværende tilstand.<br />
• Bebyggelsen knebelbro skal bevares, idet den er opstået i tilknytning til ladeplads med<br />
bådforbindelse til Århus, og således har kulturhistorisk værdi.<br />
• Mange af de oprindelige digeforløb, som er delvist forsvundet i den østlige del af<br />
området, kan med fordel genetableres.<br />
• Arealanvendelsen på de græssede arealer på det lavtliggende marine forland langs<br />
Skjellerup Å skal fortsat holdes ekstensiv, og arealerne plejes ved hjælp af fortsat<br />
græsning. De egentlige eng- og mosearealer kan med fordel forøges på de lavtliggende<br />
jorder, så de kommer til at dække hele det marine forland.<br />
• I den vestlige del af området skal den mindre hovedgård Kvelstrup og de mange<br />
oprindelige digeforløb bevares.<br />
• Området skal friholdes for både større og mindre nåletræsplantinger.<br />
Delområde 2: Isgård<br />
• Særlig karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Herregårdslandskabet i det meget kuperede og mere lukkede randmoræneterræn omkring Isgård, der i dag<br />
indeholder hovedbygning, gamle digeforløb og vide udsigter over vandet skal, bevares og beskyttes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes.<br />
• Herregårdslandskabet med hovedgård, parkanlæg, skovarealer og gamle ejerlavsskel i<br />
form af diger med levende hegn skal bevares.<br />
• Etablering af tekniske elementer og byudvikling i landsbyerne Eg, Bjødstrup og<br />
Landborup skal undgås.<br />
• Tillerup Sø skal bevares som et vigtigt naturelement på dyrkningsfladen.<br />
• Den frie dynamik langs de sydlige kyster med kystskrænter skal bevares, så kystskrænter<br />
bevares som geologiske landskabselementer.<br />
90
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 3: Marint forland på Dejret Øhoved<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det flade marine forland med ekstensive, græssede strandengsarealer, der står i kontrast til den opdyrkede<br />
randmorænen, skal vedligeholdes og styrkes.<br />
• De græssede strandengsarealer skal fortsat plejes vha. græsning.<br />
• Beplantningen midt på det marineforland kan med fordel fjernes for at styrke de åbne<br />
rumforhold i området.<br />
• De små tilbageværende opdyrkede arealer kan konverteres til græsningsarealer for at<br />
styrke den ekstensive arealanvendelse.<br />
Delområde 4: Røjen Vest<br />
• Karakteristisk<br />
• Middel tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder/(ingen visuelle oplevelsesmuligheder sommerhusområderne)<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Områdets karakter af landbrugsområde med bølget terræn og marint forland på fladt terræn skal<br />
vedligeholdes og styrkes.<br />
• Yderligere sommerhusbebyggelse skal undgås.<br />
• Arealanvendelsen på strandengsarealerne skal fortsat være ekstensiv og arealerne kan<br />
plejes ved hjælp af græsning.<br />
• De tidligere husmandssteder i husmandskolonien Røjen bør vedligeholdes på en måde, så<br />
deres fremtræden vidner om deres oprindelige funktion.<br />
91
Landskabskarakterområde:<br />
Vrinners Morænelandskab (93)<br />
23.05.05 VBM, JT MSL og NRC. Regionalt niveau.<br />
Feltreg. Skemaer93-1Kejlstrup og 93-2 Vrinners.<br />
Nøglekarakter<br />
Intensivt dyrket storbakket morænelandskab i gradvis<br />
overgang til mindre intensivt præget<br />
småbakket/storbakket randmorænelandskab med<br />
talrige havudsigter samt et bebyggelsesmønster med<br />
spredte gårde og landsbyer.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området er beliggende i Rønde og Ebeltoft kommuner.<br />
Det består i et kystnært morænelandskab, der fra kysten<br />
stiger jævnt mod øst, hvor det er sammenhængende<br />
med den vestlige del af Mols Bjerge<br />
randmorænekomplekset. Mod vest afgrænses området<br />
af Kalø Vig, mod nord af hovedgårdslandskaberne<br />
hørende til Rønde Randmoræne karakterområdet og<br />
mod øst og sydøst af de sammenhængende beplantede<br />
arealer og ekstensive åbne arealer i Mols Bjerge<br />
randmorænekompleks.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af det<br />
storbakkede vestligt skrånende morænelandskab,<br />
der gradvist i østlig og sydøstlig retning bliver<br />
mere kuperet med storbakkede terrænformer<br />
pålejret småbakkede terrænformer.<br />
Karaktergivende er endvidere de intensivt<br />
dyrkede middelstore til store markfelter, den<br />
sparsomme beplantning, spredte mellemstore til<br />
store gårde samt enkelte større landsbyer i den<br />
vestlige del af karakterområdet. I den østlige og<br />
sydøstlige del er lidt mindre intensivt dyrket<br />
marker adskilt af levende hegn og<br />
småplantninger, spredte mindre gårde og enkelte<br />
mindre landsbyer karaktergivende.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
knytter sig til tiden omkring udskiftningen og<br />
afspejler således forholdene for det udskiftede<br />
jordbrugslandskab med udflyttede gårde og<br />
udstykkede jorder. Den kulturhistoriske<br />
oprindelse synes imidlertid lettere diffus i store<br />
dele af karakterområdet, idet intensivering af<br />
landbrugsdriften, befolkningstilvækst og enkelte<br />
steder tilplantninger har sløret nogle af de<br />
oprindelige mønstre.<br />
De lerede morænejorder dyrkes intensivt, mens<br />
de mere kuperede og sandede randmorænejorder<br />
omkring Agri har en højere beplantningsgrad. Der<br />
erkendes således en god sammenhæng mellem<br />
naturgrundlaget og de kulturhistorisk betingede<br />
mønstre i arealanvendelsen.<br />
De karaktergivende elementer giver landskabet en<br />
lille til middel skala, der først og fremmest er<br />
betinget af forskelle i terrænformerne fra øst mod<br />
vest. Den rumlige afgrænsning ændrer sig<br />
ligeledes gradvist fra at være mere lukket i den<br />
østlige del som følge af terrænformerne og den<br />
mere udbredte beplantning til at få en transparent<br />
afgrænsning i den vestlige del betinget af<br />
terrænformerne og den mere sparsomme<br />
beplantning. Flere steder i den mere lukkede del<br />
af karakterområdet forekommer glimtvise vide<br />
udsigter over det nedenfor liggende<br />
morænelandskab og Kalø Vig som følge af<br />
variationen i terrænformerne. I den vestligt<br />
skrånende mere transparente del af<br />
karakterområdet forekommer næsten ubrudt<br />
udsigt over vigen mod vest. Skovarealer bevirker<br />
overordnet rumlig afgrænsning mod nord og<br />
øst/sydøst.<br />
Oplevelsesmuligheder knytter sig især til<br />
randmorænemiljøet, hvor bl.a. Stabelhøjene<br />
udgør vigtige udsigtspunkter, orienteringspunkter<br />
og geologiske lokaliteter. De varierede<br />
terrænformer skaber markante og kontrastrige<br />
rumlige forhold, herunder talrige<br />
udsigtsmuligheder. Endvidere er der en større<br />
koncentration af gravhøje, og landsbyen Agri har<br />
en fin landskabelig placering i det kuperede<br />
terræn. Visuelle oplevelsesmuligheder i øvrigt<br />
udgøres af en hovedgård, Rolsøgård, samt flere<br />
udsigter mod Kalø Vig fra det kystnære<br />
morænelandskab.<br />
Intaktheden af landskabskarakteren vurderes til at<br />
være middel i størstedelen af karakterområdet. I<br />
den vestlige del af karakterområdet er den lavere<br />
intakthed betinget af landbrugsmæssig<br />
intensivering og byvækst, mens den i den østlige<br />
del er betinget af plantninger af nåletræspartier og<br />
levendehegn. Den vedligeholdelsesmæssige<br />
tilstand af landskabskarakteren og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er god om end enkelte<br />
gravhøje er tilplantede. Landskabskarakteren<br />
synes generelt uforstyrret. En sæsonbestemt trafik<br />
på de mindre veje i området vil dog kunne have<br />
en lokalt forstyrrende effekt.<br />
93
Naturgrundlag - Afea<br />
Områdets kystnære vestlige del består primært af<br />
morænelandskab, mens det, hvor det mod øst grænser<br />
op til Mols Bjerge, har karakter af randmoræne, hvilket<br />
afspejles i de markante terrænformer. Man sporer<br />
således her både den tidligere NØ fra kommende is, der<br />
har påvirket Norddjursland og dannet<br />
morænelandskabet og den seneste SØ fra kommende<br />
is, der har dannet randmorænerne i Mols Bjerge. Langs<br />
kyststrækningen ses områder af varierende størrelse<br />
med hævet marint forland.<br />
Jordbunden består primært af moræneler, med enkelte<br />
mindre overlejringer af smeltevandssand- og grus,<br />
smeltevandsler samt ferskvandsdannelser og på den<br />
hævede havbund marint sand og ler. I<br />
randmorænemiljøet ses aflejringer af smeltevandssand-<br />
og grus, der strækker sig ind i Mols Bjerge.<br />
Terrænet er storbakket med en del hældninger op til 6º<br />
og enkelte hældninger på 6 - 12º og herover. De store<br />
hældninger forekommer primært i den SØ del af<br />
området i tilknytning til randmorænemiljøet. Enkelte<br />
steder i randmorænemiljøet er de storbakkede former<br />
pålejret småbakkede terrænformer. Terrænet stiger<br />
jævnt fra kysten og ind i landet, hvor det i den SØ del<br />
når højder omkring kote 100 kulminerende med<br />
Stabelhøje i kote 133. Som kontrast hertil udgøres<br />
områderne med hævede marint forland af lavtliggende<br />
flader.<br />
Landskabets kompleksitet må samlet betegnes som<br />
moderat, dog med en højere grad af kompleksitet i den<br />
SØ del som følge af de stejle hældninger.<br />
Kombinationen af den relativt homogene jordbund på<br />
morænefladen, de lavtliggende partier med marint sand<br />
og ler og de højtliggende områder med<br />
smeltevandsand- og grus understreger områdets<br />
moderate kompleksitet.<br />
Området indeholder meget få vandelementer.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Området er generelt uden megen bevoksning. I den<br />
sydøstlige del i det mere sandede og kuperede terræn<br />
omkring Stabelhøjene ses flere mindre beplantede<br />
partier med overvejende nåletræer. I den nordøstlige<br />
del omkring Kejlstrup ses enkelte små partier med løv-<br />
og nåletræer. Der forekommer en del<br />
sammenhængende levende hegn med omtrent samme<br />
udbredelse som de beplantede partier.<br />
Dyrkningsform<br />
Områdets arealanvendelse domineres af landbrug<br />
overvejende i form af intensivt dyrkede marker.<br />
Størrelsen af markerne varierer. Således ses i det<br />
kystnære skrånende morænelandskab store intensivt<br />
dyrkede markfelter adskilt af markskelsdiger og enkelte<br />
levende hegn. I det Ø og SØ liggende<br />
randmorænelandskab ses en del mindre markfelter<br />
adskilt af levende hegn og partier med nåletræer,<br />
hvilket giver landskabet et lidt mere ekstensivt præg.<br />
Intensiv opdyrkning syd for Vrinners<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Området indeholder en del bebyggelse. Landsbyer af<br />
forskellig størrelse ligger inde på morænelandskabet.<br />
Vrinners og Knebel i den vestlige og sydlige del udgør<br />
lidt større landsbyer, mens den østlige del indeholder<br />
de mindre landsbyer Kejlstrup og Grønfeld samt<br />
Basballe, Skårup og Agri, der er små landsbyer. Egens<br />
udgør en mindre landsby i den nordlige del af området,<br />
mens Egens Havhuse udgør en samling huse, der ligger<br />
ud til kysten nord for Egens. Landsbyen Andrup er<br />
vokset sammen med Vrinners. I det åbne land ligger<br />
flere gårde varierende fra små til mellemstore gårde.<br />
Gårdstørrelsen er mindre i den SØ del af området og<br />
tiltagende mod N og V i landskabet. I den SV del af<br />
området ligger hovedgården Rolsøgård (dateres til<br />
1328, hovedbygning fra ca. 1695 og 1880) ud til<br />
Knebel Vig. En husmandskoloni (frastykket<br />
hovedgården i 1923) ses indenfor ejerlavet ved Rolsø<br />
Mark. Mindre sommerhusområder forekommer langs<br />
kysten vest for Vrinners og Knebel.<br />
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
Områdets udvikling har været præget af landbrug. De<br />
fleste af gårdene ligger i det åbne land, men i nogle af<br />
landsbyerne ses dog ældre gårdanlæg, der ikke er<br />
blevet udflyttet. Kejlstrup landsbyejerlav fremtræder<br />
med velbevarede diger langs ejerlavsgrænsen til<br />
Møllerup hovedgård. I landsbyen er der en bevaret<br />
åben forte, gamle vejforløb og ældre gårdanlæg og<br />
småhuse. Et stjerneudskiftningsmønter erkendes i<br />
mønstret af veje og diger omkring byen. Nord for Agri<br />
ses enkelte udflyttede gårde, og i landsbyen, der er en<br />
vejbebyggelse, ligger ældre gårde og huse omkring et<br />
gadekær. Knebel og Vrinners er blevet udbygget med<br />
nyere parcelhuskvarterer og indeholder forskellige<br />
institutioner og servicevirksomheder. Placeringen af<br />
94
Knebel tæt ved kysten har haft betydning for<br />
udviklingen af fiskerierhverv og dampskibsforbindelse<br />
i Knebel Bro (naboområde). Egens Havhuse har<br />
antageligt oprindeligt været en lille samling fiskerhuse.<br />
Kirker forekommer i Egens, Vrinners, Knebel og Agri.<br />
Rolsøgårds Hovedgårds ejerlav fremtræder med åbnet<br />
vand til tre sider og store markfelter øst for<br />
gårdanlægget samt en husmandskoloni. Et dige følger<br />
dele af ejerlavsgrænsen. Nær gårdanlægget er en<br />
kirkegård og et kapel, hvorfra en allé fører til<br />
hovedgården. Gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygningen i nyere avlsbygninger og et gammelt<br />
gårdsted med vandfyldte grave vest for den nuværende<br />
hovedbygning. Imellem Grønfeld og Agri ligger mange<br />
fritliggende gravhøje, herunder Stabelhøje. Indenfor<br />
karakterområdegrænsen øst for Knebel ligger en stor<br />
velbevaret runddysse, Poskær Stenhus.<br />
Kapel nær Rolsøgård<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Områdets infrastruktur domineres af hovedvejen til<br />
Ebeltoft, der gennemskærer karakterområdet mellem<br />
Egens Havhuse og Grønfeld samt den N-S gående<br />
landevej gennem Vrinners og Knebel. De resterende<br />
veje i området er små. To 60 KV<br />
højspændingsledninger i det NØ hjørne af området<br />
løber fra en tranformerstation i Grønfeld Mark N og Ø<br />
om Grønfeld. Enkeltstående vindmøller ses ved<br />
Vrinners Hoved og nord for Knebel. En høj silo ses i<br />
den nordlige udkant af Knebel.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har hovedsageligt sin<br />
kulturhistoriske oprindelse i tiden omkring<br />
udskiftningen. Tidsdybden er således omkring 200 år<br />
og afspejler forhold som er karakteristiske for det<br />
udskiftede jordbrugslandskab, hvor gårdene er spredt<br />
ud i landbrugslandskabet. Landbrug er fortsat den<br />
altdominerende arealanvendelse i karakterområdet.<br />
Den kulturhistoriske oprindelse synes imidlertid noget<br />
diffus i store dele af karakterområdet som følge af<br />
varierende grad af landbrugsmæssig intensivering,<br />
befolkningstilvækst og tilplantning med nåletræspartier<br />
og levendehegn.. Hovedgårdslandskabet omkring<br />
Rolsøgård i den sydvestlige del af karakterområdet<br />
udviser en større kontinuitet i arealanvendelsen om end<br />
en husmandskoloni er blevet frastykket hovedgården i<br />
1923.<br />
Der ses et tydeligt sammenspil mellem naturgrundlaget<br />
og kulturmønstrene. Således forekommer den mest<br />
intensive arealanvendelse i den nordlige og vestlige del<br />
af regionen, hvor terrænets hældninger er mindre og<br />
moræneler den dominerende jordbundstype. I den SØ<br />
del i det mere kuperede terræn og mere sandede jorde<br />
ses arealanvendelsen derimod at have et mindre<br />
intensivt præg.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Områdets moderat komplekst sammensatte<br />
naturgrundlag indvirker på de rumlige og visuelle<br />
forhold. Fra vest mod sydøst indtræder gradvise<br />
ændringer i naturgrundlaget og deraf ændringer i de<br />
karaktergivende og rumlige og visuelle forhold.<br />
I den østlige del af landskabet giver de karaktergivende<br />
elementer i form af småbakkede terrænformer og<br />
mindre gårde området en lille til middelskala. Skalaen i<br />
den vestlige del er større, hvilket skyldes et storbakket<br />
bakkehæld samt større landsbyer, gårde og markfelter.<br />
Den rumlige afgrænsning ændrer sig ligeledes gradvist<br />
fra at være mere lukket i den østlige del som følge af<br />
terrænformerne og den mere udbredte beplantning, til<br />
at få en transparent karakter i den vestlige del betinget<br />
af terrænformerne og en mere sparsom beplantning.<br />
Flere steder i den mere lukkede del af karakterområdet<br />
forekommer glimtvise vide udsigter over det nedenfor<br />
liggende morænelandskab og Kalø Vig som følge af<br />
variationen i terrænformerne. I den vestligt skrånende<br />
mere transparente del af karakterområdet forekommer<br />
næsten ubrudt udsigt.<br />
De forskellige landskabselementer giver samlet<br />
landskabet en varieret karakter, der stærkest opleves i<br />
kontrasten mellem den vestlige og den sydøstlige del af<br />
karakterområdet. Forskelle mellem den østlige og<br />
vestlige del kommer endvidere til udtryk i områdets<br />
mønster og struktur, der varierer fra at være et middel<br />
tydeligt mønster i øst betinget af marker, levende hegn<br />
og beplantninger til et mere svagt mønster i den<br />
vestlige del betinget af de større ubrudte homogene<br />
landbrugsflader.<br />
Den overordnede rumlige afgrænsning af<br />
karakterområdet erkendes i den østlige del i form af et<br />
langstrakt markant skovbryn, der danner grænsen mod<br />
Mols Bjerge. I den nordlige del virker ældre løvskove<br />
hørende til Møllerup Hovedgård rumdannende, mens<br />
Kalø og Knebel vige skaber et stort uafgrænset rum<br />
mod vest.<br />
95
Områdets landskabskarakter er generelt ikke påvirket<br />
af tekniske anlæg. Vejen i den nordøstlige del og vejen<br />
i den vestlige del af området bevirker dog en afdæmpet<br />
støj som følge af trafikken, men helhedsindtrykket for<br />
området synes roligt. Vindmøllerne kan på grund af<br />
områdets varierende terrænformer glimtvis erkendes på<br />
afstand. Højspændingsledningerne og siloen påvirker<br />
ikke landskabskarakteren nævneværdigt.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder er repræsenteret i den<br />
sydøstlige del af karakterområdet i de højtliggende dele<br />
af randmorænen, der er udpeget til geologisk<br />
interesseområde. Specielt de terrænmæssigt meget<br />
markante Stabelhøje, der er de to højeste punkter i<br />
området, udgør oplevelsesmuligheder. Højene er<br />
synlige på stor afstand, ligesom udsigten fra højene er<br />
omfattende. I området omkring højene forekommer<br />
markante visuelle rumforhold, idet nedskårne<br />
erosionsdale står i kontrast til højtliggende punkter og<br />
højdedrag. Visuelle oplevelsesmuligheder forekommer<br />
i øvrigt mange steder i den østlige del af<br />
karakterområdet som følge af de højtliggende<br />
afvekslende terrænformer, der skaber talrige udsigter<br />
mod havet. Visuelle oplevelsesmuligheder forekommer<br />
flere steder i det vestlige morænelandskab i form af<br />
udsigtsmuligheder mod Kalø Vig som følge af<br />
terrænet, der i vestlig retning skråner ned mod Kalø<br />
Vig. Kulturmiljøer i form af landsbyen Agri med ældre<br />
bebyggelse omkring gadekæret, de mange fritliggende<br />
gravhøje (inkl. Stabelhøjene) mellem Agri og Grønfeld<br />
samt den meget kystnære Rolsøgård Hovedgård med<br />
gårdanlæg, diger, allébeplantning, nærliggende<br />
kirkegård og kapel samt gammelt gårdsted med<br />
vandfyldte grave vest for den nuværende<br />
hovedbygning repræsenterer endvidere visuelle<br />
oplevelsesmuligheder. Ved Kolkær forekommer<br />
visuelle oplevelsesmuligheder i form af lavtliggende<br />
ekstensivt drevne arealer, der står i kontrast til det<br />
omkringliggende landbrugslandskab. Egens og Knebel<br />
kirker udgør vigtige enkeltelementer.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
De karaktergivende elementer er delvist intakte. Der er<br />
tale om et ældre landbrugsområde der fortsat dyrkes.<br />
Der har dog gennem de sidste ca. 150 år fundet mindre<br />
arealanvendelsesmæssige ændringer sted i de vestlige<br />
og nordlige dele. Dræningsarbejder har været udbredt,<br />
hvor flere vandlidende afløbsløse huller, enge på<br />
marint forland og vandlidende arealer langs vandløbene<br />
er blevet reduceret betydeligt. I samme periode er der<br />
sket sløjfninger i vejnettet med tiltagende indgreb i<br />
perioden efter 1930. I perioden efter 1930 indtræder<br />
endvidere ændringer i bebyggelsesmønstret, idet<br />
landsbyerne Vrinners (og Andrup) og Knebel vokser<br />
med opførslen af parcelhuse. To sommerhusområder<br />
anlægges i perioden. I hovedgårdslandskabet i den<br />
sydvestlige del af karakterområdet forsvinder dele af<br />
ejerlavsdiget og der anlægges en husmandskoloni<br />
omkring 1920’erne. I randmorænemiljøet i den<br />
sydøstlige del af karakterområdet tilplantes der med<br />
nåletræspartier og flere levende hegn i perioden efter<br />
ca. 1930 (Lave målebordsblade).<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer vurderes til overvejende<br />
at være i en god tilstand. Landbrugsdriften opretholdes<br />
og gårdene synes generelt at være velholdte om end<br />
enkelte bygninger synes overrestaurerede. Det lidt<br />
mindre intensive præg i den sydøstlige del af<br />
karakterområdet er forventeligt som følge af de<br />
naturgivne forhold. Udbredelsen af de levende hegn<br />
hænger ligeledes sammen med naturgrundlaget og kan<br />
således ikke forventes udbredt i samme grad på de<br />
lerede jorde. Hovedgårdslandskabet i den sydvestlige<br />
del af området fremstår velplejet og i fortsat drift.<br />
Tilstanden af de visuelle oplevelsesmuligheder<br />
vurderes til at være god. Dog er enkelte af gravhøjene<br />
sløret af nåletræsbeplantninger.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren synes generelt uforstyrret. Der er<br />
tale om få og forholdsvis små tekniske elementer i<br />
landskabet. Landskabets varierende terrænformer<br />
nedsætter endvidere elementernes synlighed på afstand.<br />
En sæsonbestemt trafik på de større veje i området vil<br />
dog kunne have en lokalt forstyrrende effekt.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af<br />
områdets oprindelige landskabskarakter er fortsat<br />
landbrugsdrift samt ophør med tilplantninger i den<br />
sydøstlige del af karakterområdet. Evt. fjernelse af<br />
nåletræspartier i den sydøstlige del vil bidrage til en<br />
styrkelse af landskabskarakteren. Ligeledes vil<br />
ekstensivering i form af indgåelse af miljøvenlige<br />
jordbrugsforanstaltninger bidrage til en fastholdelse og<br />
evt. styrkelse af den lidt mere ekstensive karakter af det<br />
sydøstlige område.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Byvækst: Planlagt byzone øst for Knebel og syd for<br />
byen ned til marine forland, mulige byvækstområder<br />
øst for byen.<br />
Skovrejsning: Skovrejsning uønsket i store dele af<br />
randmorænemiljøet, syd for Kejlstrup og Vrinners, vest<br />
og øst for Egens samt syd for Rolsøgård.<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Hele<br />
karakterområdet med undtagelse af byerne, Knebel,<br />
Vrinners, Egens, Kejlstrup og Grønfeld samt arealer øst<br />
og nord for Grønfeld og Kejlstrup.<br />
Geologisk interesseområde: Den SØ stærkt kuperede<br />
del af randmorænen, der er sammenhængende med<br />
Mols Bjerge.<br />
96
Kulturmiljø: Kejlstrup ejerlav, sydlige del af Møllerup<br />
Hgd (hovedgård udenfor området), område omkring<br />
Kolå og Egens Havhuse, område omkring Agri og<br />
Stabelhøje samt Rolsøgård Hovedgård.<br />
Kirkeindsigtsområde: Naboarealer til Egens, Vrinners,<br />
Knebel og Agri (kirke udenfor området) kirker samt<br />
kapellet ved Rolsøgård.<br />
Fredning: Den SØ del af karakterområdet er omfattet<br />
af fredningen for Mols Bjerge.<br />
Naturkvalitetsplan: Stort sammenhængende område<br />
med 1 prioritering (for ud af omdrift) i den østlige og<br />
SØ del af området, område langs Kolå har 2<br />
prioritering, spredte små områder med 2 og 3<br />
prioritering i morænelandskabet.<br />
MVJ- aftaler(miljøvenlig jordbrugsaftaler): Enkelte<br />
mvj-aftaler nord for Stabelhøje og ved Kolkær<br />
SFL områder(særlig følsom landbrugsforanstaltningsaftaler):<br />
Stort sammenhængende område i den østlige<br />
og SØ del, langs Kolå og flere steder langs kysten.<br />
97
Vrinners Morænelandskab (93)<br />
Vurdering af landskabskarakterens styrke<br />
Karakteristisk<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder tydeligt i hele karakterområdet.<br />
Der er tale om en gradvis overgang fra et kystnært storbakket transparent og intensivt opdyrket<br />
morænelandskab til et højtliggende småbakket, mere lukket opdyrket randmorænelandskab med et mere<br />
ekstensivt præg. Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse afspejles forholdsvis tydeligt. I de vestlige<br />
mere intensivt opdyrkede dele af karakterområdet er oprindelsen delvist sløret af betragtelige<br />
dræningsarbejder, sløjfning og udretning af vejnettet samt opførelse af parcelhuskvarterer og<br />
sommerhusområder i tilknytning til Vrinners og Knebel. I den østlige del af karakterområdet sløres<br />
oprindelsen noget af tilplantninger med nåletræspartier indenfor landsbyejerlavene af Kejlstrup og Agri samt<br />
plantning af flere levendehegn i det kuperede terræn nær Agri. I hele karakterområdet ses en tydelig<br />
sammenhæng mellem naturgrundlag og arealanvendelse. I de vestlige mere lerede og terrænmæssigt mere<br />
jævne dele af karakterområdet forekommer således intensivt opdyrkede middelstore til store markfelter. Den<br />
sydøstlige mere sandede og kuperede del af karakterområdet har derimod et mere ekstensivt præg med<br />
overvejende mindre markfelter adskilt af flere levende hegn og nåletræspartier. Hele karakterområdet<br />
vurderes følgelig til karakteristisk.<br />
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Den sydøstlige del af karakterområdet<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder er repræsenteret i den sydøstlige del af karakterområdet i de<br />
højtliggende dele af randmorænen, der er udpeget til geologisk interesseområde. Specielt de terrænmæssigt<br />
meget markante Stabelhøje, der er de to højeste punkter i området, udgør særlige oplevelsesmuligheder.<br />
Højene er synlige på stor afstand, ligesom udsigten fra højene er omfattende. I området omkring højene<br />
forekommer markante visuelle rumforhold, idet nedskårne erosionsdale står i kontrast til højtliggende<br />
punkter og højdedrag. Særlige visuelle oplevelsesmuligheder forekommer i øvrigt mange steder i den østlige<br />
del af karakterområdet som følge af de højtliggende afvekslende terrænformer, der skaber talrige udsigter<br />
mod havet. Området er endvidere rig på oplevelsesrige kulturmiljøer i form af landsbyen Agri med ældre<br />
bebyggelse omkring gadekæret og de mange fritliggende gravhøje (inkl. Stabelhøjene) mellem Agri og<br />
Grønfeld.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Den vestlige del af karakterområdet<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder forekommer flere steder i det vestlige morænelandskab i form af<br />
udsigtsmuligheder mod Kalø Vig som følge af terrænet, der i vestlig retning skråner ned mod Kalø Vig. Tæt<br />
ved kysten repræsenterer Rolsøgård Hovedgård med gårdanlæg, diger, allébeplantning, nærliggende<br />
kirkegård og kapel samt gammelt gårdsted med vandfyldte grave vest for den nuværende hovedbygning et<br />
oplevelsesrigt kulturmiljø. Ved Kolkær forekommer endvidere visuelle oplevelsesmuligheder i form af<br />
lavtliggende ekstensivt drevne arealer, der står i kontrast til det omkringliggende opdyrkede<br />
morænelandskab. Egens kirke ligger højt i terrænet med gode indbliksmuligheder. Knebel kirke har gode<br />
indbliksmuligheder fra det syd for liggende karakterområde.<br />
99
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Størstedelen af karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer er delvist intakte. Der er tale om et ældre landbrugsområde der fortsat dyrkes.<br />
Der har dog gennem de sidste ca. 150 år fundet mindre arealanvendelsesmæssige ændringer sted i de vestlige<br />
og sydøstlige dele. Dræningsarbejder har været udbredt i den vestlige del, hvor flere vandlidende afløbsløse<br />
huller, enge på marint forland og vandlidende arealer langs vandløbene er blevet reduceret betydeligt. I<br />
samme periode er der sket sløjfninger i vejnettet med tiltagende indgreb i perioden efter 1930. I perioden<br />
efter 1930 indtræder endvidere ændringer i bebyggelsesmønstret, idet landsbyerne Vrinners (og Andrup) og<br />
Knebel vokser med opførslen af parcelhuse. To sommerhusområder anlægges i perioden. I<br />
hovedgårdslandskabet i den sydvestlige del af karakterområdet forsvinder dele af ejerlavsdiget og der<br />
anlægges en husmandskoloni i perioden omkring 1920’erne. I randmorænemiljøet i den sydøstlige del af<br />
karakterområdet tilplantes der med nåletræspartier og flere levende hegn i perioden efter ca. 1930 (Lave<br />
målebordsblade). Intaktheden af landskabskarakteren af størstedelen af karakterområdet vurderes følgelig til<br />
middel.<br />
Omkring Kejlstrup<br />
Omkring landsbyen Kejlstrup er et stjerneudskiftningsmønster bevaret i strukturen af veje, hegn og diger.<br />
Den nordlige del af landsbyejerlavet, der grænser til Møllerup Hovedgårdsejerlav (nabokarakterområde),<br />
fremtræder endvidere med bevarede diger. Selve landsbyen har bevaret sit bebyggelsesmønster fra<br />
udskiftningstiden og endog endnu ældre, da kun få gårde er udflyttet og landsbyen er uden nyere bebyggelse.<br />
Indenfor ejerlavet forekommer dog enkelte nyplantninger med nåle- og løvtræer, men dette vurderes at være<br />
underordnet den ellers intakte struktur af udskiftningsmønstret. Intaktheden vurderes følgelig til god.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
De karaktergivende elementer vurderes til overvejende at være i en god tilstand. Landbrugsdriften<br />
opretholdes og gårdene synes generelt at være velholdte om end enkelte bygninger synes overrestaurerede.<br />
Det lidt mindre intensive præg i den sydøstlige del af karakterområdet er forventeligt som følge af de<br />
naturgivne forhold. Udbredelsen af de levende hegn hænger ligeledes sammen med naturgrundlaget og kan<br />
således ikke forventes udbredt i samme grad på de lerede jorde. Hovedgårdslandskabet i den sydvestlige del<br />
af området fremstår velplejet og i fortsat drift. Tilstanden af de visuelle oplevelsesmuligheder vurderes til at<br />
være god. Dog er enkelte af gravhøjene sløret af nåletræsbeplantninger. Samlet vurderes den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand til at være god.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Landskabskarakterområdet er generelt upåvirket af tekniske anlæg. Landeveje, højspændingsledninger,<br />
vindmøller og siloanlæg forstyrrer ikke helhedsindtrykket.<br />
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes den samlede tilstand af hele karakterområdet som god.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Af igangværende udviklingstendenser vil den sydøstlige del af karakterområdet have en begrænset kapacitet<br />
overfor en fortsat udvikling med tilplantning med nåletræspartier og levende hegn. Dette vil medvirke til på<br />
sigt at lukke området mere og sløre den kulturhistoriske oprindelse. Området omkring Kejlstrup besidder<br />
ligeledes en lav kapacitet overfor en fortsat udvikling med tilplantning med mindre nåle- og løvtræsparceller.<br />
En yderligere tilplantning vil på sigt kunne sløre den ellers intakte udskiftningsstruktur af landsbyejerlavet.<br />
Endvidere har området en lav kapacitet overfor en yderligere intensivering af landbrugsdriften, hvor<br />
100
eventuelle hegn og diger i det åbne land fjernes som følge af marksammenlægninger. Dette ville ligeledes<br />
kunne bidrage til at sløre det ellers intakte udskiftningsmønster. De lavtliggende engarealer ved Kolkær<br />
besidder endvidere en lav kapacitet overfor en yderligere intensivering af landbrugsdriften, hvorved<br />
engarealerne vil kunne mindskes. Rolsøgård Hovedgårdsejerlav har en lav kapacitet overfor yderligere<br />
forringelse af landskabselementer karakteristiske for hovedgårdslandskaber, herunder fjernelse eller<br />
misligholdelse af tilbageværende sten- og jorddiger. Landskabskarakteren vurderes at have en lav kapacitet<br />
overfor den i Regionplan 2005 planlagte byzone i den sydlige del af Knebel i overgangen til det flade marine<br />
forland. En udvikling af byen i denne retning vil medvirke til at sløre den terrænmæssige overgang mellem<br />
marint forland og morænelandskab. Landskabskarakteren vurderes derimod at have kapacitet til at tilpasse de<br />
i Regionplan 2005 mulige byvækstområder øst for Knebel.<br />
101
102
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Vrinners Morænelandskab (93)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Den sydøstlige del af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det højtliggende småbakkede randmorænelandskab, der er kendetegnet som et område med mindre intensivt<br />
landbrugspræg og et stort indehold af særlige visuelle oplevelsesmuligheder betinget af det meget kuperede<br />
terræn, skal bevares og beskyttes.<br />
• Områdets ekstensive karakter skal bevares, herunder skal områdets mindre intensive landbrugsdrift<br />
opretholdes. Såfremt der ønskes en ekstensiv arealanvendelse, der i højere grad afspejler områdets<br />
kulturhistoriske oprindelse, vil de i dag tilplantede områder kunne ryddes og udlægges til åbne<br />
arealer med hedevegation. Arealerne vil efterfølgende skulle plejes.<br />
• Ved eventuel rydning af tilplantede områder bør rydning af de beplantede gravhøje prioriteres, så<br />
disse blotlægges og derved vil optræde som synlige landskabselementer.<br />
• Nye tilplantninger med levende hegn og mindre skovpartier skal undgås, idet det vil kunne sløre<br />
områdets kulturhistoriske oprindelse yderligere.<br />
• De mange højtliggende punkter (inkl. Stabelhøjene) i området, der er kendetegnet ved gode udsigts-<br />
og indbliksforhold, skal beskyttes mod ændringer i arealanvendelsen, der vil kunne sløre udsigt og<br />
indblik.<br />
• Større ikke landbrugsrelateret byggeri, der vil kunne sløre oplevelsen af det kuperede terræn samt<br />
udsigtsmulighederne over Kalø Vig, skal undgås i området.<br />
• Ny bebyggelse omkring gadekæret i Agri samt i og omkring byranden af landsbyen bør undgås.<br />
• Området skal friholdes for tekniske elementer af enhver art, hvorved områdets uforstyrrede karakter<br />
bevares.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 2: Den vestlige del af karakterområdet<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det storbakket kystnære morænelandskab, der er kendetegnet som et område med intensivt landbrugspræg<br />
og flere visuelle oplevelsesmuligheder betinget af det vestligt hældende terræn, skal vedligeholdes og kan<br />
nogle steder styrkes.<br />
• Den intensive landbrugsdrift skal opretholdes i størstedelen af området.<br />
• De lavtliggende engarealer ved Kolkær nedenfor Egens, der udgør en oplevelsesrig<br />
arealanvendelsesmæssig kontrast til omgivende opdyrkede landskab, skal vedligeholdes og en<br />
landbrugsmæssig intensivering af engene skal undgås.<br />
• Landskabskarakteren og de visuelle oplevelsesmuligheder vil kunne styrkes flere steder.<br />
Landbrugsdriften vil kunne indstilles helt på de delvist opdyrkede tørlagte, tidligere engarealer ved<br />
Vrinners Hoved, vest for Vrinners og langs Kolå nedenfor Egens. Arealerne vil efterfølgende kunne<br />
103
udlægges til græsning. En reetablering af de tidligere vandlidende arealer vil lokalt skabe en bedre<br />
sammenhæng mellem naturgrundlaget og arealanvendelsen i området og udgøre en kontrastrig<br />
arealanvendelse, der vil bryde monotonien i det ellers opdyrkede landskab. Endvidere vil en<br />
realisering af tiltagene i højere grad tilnærme landskabskarakteren i området til den kulturhistoriske<br />
oprindelse. Ligeledes vil en reetablering af det i dag delvist forsvundne hovedgårds ejerlavsdige til<br />
Rolsøgård Hovedgård i den sydvestlige del af området lokalt kunne tilnærme landskabskarakteren til<br />
den kulturhistoriske oprindelse.<br />
• Sommerhusområderne ved Vrinners og Knebel bør afskærmes mod det øvrige område af<br />
beplantning i form af tætte levende hegn. Herved vil områdets karakter af landbrugsområde uden<br />
ikke landbrugsrelaterede byggeri styrkes.<br />
• De mange udsigtsmuligheder udover Kalø Vig fra det vestligt hældende morænelandskab samt de<br />
gode indbliksmuligheder til kirkerne i Egens og Knebel skal vedligeholdes og stort ikke<br />
landbrugsrelaterede byggeri bør undgås i området.<br />
• De hovedgårdsrelaterede landskabselementer indenfor Rolsøgård Hovedgårdsejerlav, der betinger<br />
det oplevelsesrige kulturmiljø, skal vedligeholdes, og ejerlavet friholdes for ikke hovedgårdsrelateret<br />
byggeri.<br />
• Etablering af den planlagte byzone i Regionplan 2005 i den sydlige del af Knebel i overgangen til<br />
det flade marine forland bør undgås. En udvikling af byen i denne retning vil medvirke til at sløre<br />
den terrænmæssige overgang mellem marint forland og morænelandskab.<br />
• Etablering af de mulige byvækstområder i Regionplan 2005 øst for Knebel vurderes at kunne<br />
tilpasses landskabskarakteren, såfremt afskærmende beplantning f.eks. i form af levende hegn<br />
benyttes. De levende hegn vil evt. kunne gøres sammenhængende med beplantning i Mols Bjerge<br />
umiddelbart øst for byen.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 3: Omkring Kejlstrup og Grønfeld<br />
• Karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
Forvaltningsstrategier:<br />
Det intakte udskiftningsmønster omkring Kejlstrup skal vedligeholdes og kan enkelte steder styrkes.<br />
• Landbrugsdriften omkring Kejlstrup og Grønfeld skal opretholdes.<br />
• Yderligere intensivering af landbrugsdriften skal undgås, da det vil kunne medføre, at det<br />
eksisterende stjerneudskiftningsmønster omkring Kejlstrup, der fremtræder i strukturen af veje, hegn<br />
og diger omkring landsbyen, vil blive sløret.<br />
• Yderligere tilplantninger med mindre nåle- og løvtræsparceller skal ligeledes undgås, idet det vil<br />
medføre, at stjerneudskiftningsmønsteret sløres.<br />
• Stjerneudskiftningsmønsteret (veje, hegn og diger) skal vedligeholdes. Endvidere skal de<br />
eksisterende ejerlavsdiger i den nordlige del af landsbyejerlavet, der grænser til Møllerup<br />
Hovedgårdsejerlav (nabokarakterområde), vedligeholdes.<br />
• Det intakte bebyggelsesmønster i landsbyen med flere uudflyttede gårde og fravær af nyere<br />
bebyggelse bør vedligeholdes.<br />
• Landskabskarakteren vil kunne styrkes indenfor ejerlavet ved rydning af nyere beplantninger med<br />
nåle- og løvtræer. Dette tiltag vil tilnærme landskabskarakteren i området til den kulturhistoriske<br />
oprindelse.<br />
104
105
Landskabskarakterområde: Helgenæs<br />
Morænelandskab (94)<br />
15.06.05 VBM og NRC. Regionalt niveau. Feltreg.<br />
Skemaer94-1 Stødov og 94-2 Slettervang.<br />
Nøglekarakter<br />
Transparent til lukket småbakket morænelandskab med<br />
flere stejle skråninger, en blanding af landbrugsarealer<br />
og halvnaturarealer samt flere små landsbyer.<br />
Beliggenhed og afgrænsning<br />
Området udgøres af halvøen Helgenæs, der er<br />
forbundet med morænelandskaberne i Mols af en smal<br />
landtange. Halvøen udgøres af et kystnært<br />
morænelandskab, der stiger forholdsvist stejlt fra<br />
kysten og ind mod øens centrale højderyg. Mod vest<br />
ligger Begtrup Vig og Århus Bugt og mod øst Ebeltoft<br />
Vig og Kattegat.<br />
Landskabskarakter<br />
Landskabskarakterområdet er især præget af, at<br />
terrænet stiger fra kysten og ind mod midten af<br />
halvøen. Stigningen omfatter i de centrale og<br />
sydlige dele flere steder stejle hældninger.<br />
Karaktergivende er endvidere de forholdsvist<br />
intensivt dyrkede landbrugsarealer i de kystnære<br />
dele af øen, de små spredte landsbyer og de få<br />
fritliggende gårde. Gradvist overgår<br />
arealanvendelsen til mere ekstensivt drevne<br />
halvnaturarealer på den centrale og sydlige del af<br />
øen.<br />
Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse<br />
er ca. 200 år, og knytter sig til de udskiftede<br />
landsbyer og udflyttede gårde. Arealanvendelsen<br />
af de kystnære intensivt dyrkede arealer samt de<br />
centralt og sydligt beliggende ekstensive arealer<br />
går ca. 200 år tilbage til tiden omkring<br />
udskiftningen.<br />
Der erkendes delvist en sammenhæng mellem<br />
naturgrundlag og arealanvendelse, som dog er<br />
forstyrret af de mange sommerhusområder.<br />
Som følge af terræn, samt bevoksnings- og<br />
bebyggelsesmønstre fremtræder de vestlige og<br />
østlige kystnære dele af landskabet transparente,<br />
mens de centrale og sydlige dele af halvøen er<br />
mere lukkede. Landskabet fremstår samlet som<br />
værende af middelskala pga. middelstore marker,<br />
græsningsarealer, gårde og beplantninger.<br />
Den overordnede rumlige afgrænsning af<br />
karakterområdet udgøres af de omkringliggende<br />
bugte og vige, samt af morænelandskabet nord<br />
for landtangen.<br />
Et kontrasterende transparent til åbent delområde<br />
i den nordøstlige del af karakterområdet skiller<br />
sig ud fra den generelle landskabskarakter i kraft<br />
af et fladt marint forland med udbredte eng- og<br />
hedearealer.<br />
Oplevelsesmuligheder i form af gode udsigter<br />
mod det omkringliggende hav forekommer i det<br />
transparente kystnære landskab og fra forskellige<br />
højdepunkter på halvøen. Kystklinter, natur- og<br />
halvnaturarealer samt tidligere forsvarsanlæg<br />
(General Ryes Skanser, Dragsmur, Tyskertårnet)<br />
og produktionsanlæg (Kongsgårde landingssted<br />
og fyrtårn ved Sletterhage) udgør endvidere<br />
oplevelsesmuligheder.<br />
Intaktheden af landskabskarakteren er flere steder<br />
dårlig som følge af opførelsen og anlæggelsen af<br />
yngre sommerhusområder og plantager, som<br />
slører de oprindelige arealanvendelsesmønstre.<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de<br />
karaktergivende elementer er dog bedre, om end<br />
der ses en tendens til en mere rekreativ<br />
anvendelse af ældre bygninger samt begyndende<br />
tilgroning af overdrevsarealer. Plantager anlagt<br />
centralt på øen forringer landskabsoplevelsen og<br />
de visuelle udsigtsmuligheder over havet.<br />
Naturgrundlag – Agdb<br />
Karakterområdet ligger som en selvstændig halvø syd<br />
for Mols Bjerge og afgrænses fra resten af Djursland af<br />
den smalle tange, der forbinder Helgenæs med<br />
Djursland.<br />
Morænelandskabet på halvøen Helgenæs er aflejret af<br />
et nordøstligt isfremstød og hører altså til samme<br />
aflejringsperiode som morænelandskabet på den<br />
nordlige del af Djursland. Siden er området påvirket af<br />
sydfra kommende istunger og bærer således også præg<br />
af yngre randmoræneprocesser, hvilket afspejles i<br />
terrænets relief. Der forekommer bl.a. flere dødishuller.<br />
Langs de nordligste kyststrækninger samt mod sydvest,<br />
ligger nogle ca. 300 m. brede bræmmer af hævet marint<br />
forland.<br />
Jordbunden består næsten udelukkende af<br />
smeltevandssand og -grus, med enkelte mindre<br />
forekomster af moræneler og ferskvandsaflejringer,<br />
mens det hævede marine forland består af marint sand<br />
og ler.<br />
106
Med undtagelse af det flade hævede marine forland er<br />
terrænet ret stejlt stigende og rejser sig fra kysterne ind<br />
mod midten af halvøen til knap 100 m. højde på<br />
Ellemandsbjerg. Mange steder er stigningerne mellem<br />
6º og 12º og de største stigninger findes i den sydlige<br />
og midterste del af området. Flere steder langs kysten<br />
afgrænses morænelandskabet mod havet af stejle<br />
kystklinter. Områdets grundrelief må karakteriseres<br />
som værende storbakket, mens terrænet inde på<br />
halvøen er overlejret af mere småbakkede former.<br />
Området har, på trods af den ret homogene jordbund,<br />
en stor grad af kompleksitet i kraft af de mange<br />
terrænhældninger > 6º.<br />
Der ses ingen egentlige vandløb. Der imod er der en<br />
stor forekomst af små vandhuller og moser i<br />
terrænlavningerne.<br />
Arealanvendelse<br />
Bevoksningsmønster<br />
Området indeholder en del beplantning. Spredte<br />
plantager overvejende med nåletræer forekommer i NV<br />
i tilknytning til sommerhusområde ved Fejrup, mellem<br />
Kongsgårde og Borup i N samt ved Ellemandsbjerg,<br />
Naldhøj og Kragemose i den sydlige del af øen.<br />
Småplantninger af både løv- og nåletræer forekommer<br />
spredt i området ofte i tilknytning til<br />
sommerhusområder. Kratvegetation forekommer ved<br />
enkelte moser og vandhuller. Levende hegn ses<br />
fortrinsvis i tilknytning til arealerne med intensiv<br />
opdyrkning. Hegnene er orienteret i flere retninger og<br />
enkelte er usammenhængende.<br />
Dyrkningsform<br />
Dyrkningsformen i karakterområdet har et intensivt<br />
præg i den nordlige del og et mere ekstensivt præg i<br />
den sydlige del. De landbrugsmæssigt mest intensive<br />
arealer ses udbredte tæt ved Kysten øst for Esby, vest<br />
for Ørby og i den nordvestlige del omkring<br />
Kongsgårde, Fejrup og Stødov. Imellem de opdyrkede<br />
marker forekommer dog flere steder græssede og<br />
udyrkede arealer, som tiltager ind mod de centrale dele<br />
af øen.<br />
Landbrugslandskab syd for Fejrup<br />
Syd for Ørby og Esby ses den ekstensive<br />
arealanvendelse gradvist at blive dominerende, og der<br />
forekommer her større sammenhængende arealer med<br />
overdrev. Langs kyststrækningen forekommer<br />
endvidere flere overdrev, i NV en strandeng og i NØ et<br />
areal med hede.<br />
Overdrevarealer på den sydlige del af Helgenæs<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Området indeholder en del bebyggelse.<br />
Bebyggelsesmønstret domineres af flere<br />
sommerhusområder, der ligger tæt ved kysten i den<br />
nordlige, vestlige og sydlige del af øen. Centralt på øen<br />
ligger et større sommerhusområde vest for Esby samt<br />
to områder syd for byen. Området indeholder flere små<br />
landsbyer, hvoraf de fleste (Fejrup, Borup, Stødov,<br />
Ørby og Esby) ligger inde i morænelandskabet, mens<br />
Kongsgårde har en kystnær placering i den<br />
nordvestlige del. Foruden en del gårde i landsbyerne<br />
ses få fritliggende mellemstore gårde langs landevejene<br />
og ude i markfelterne. To store gårde med nyere<br />
tilbygninger ligger i Fejrup. Enkelte tidligere<br />
husmandssteder forekommer i Sibirien i den sydøstlige<br />
del af området.<br />
107
Kulturhistoriske mønstre og anlæg<br />
I landsbyerne Fejrup, Stødov, Borup, Ørby og Esby ses<br />
delvist en ældre landsbystruktur bevaret, idet flere af<br />
gårdene fortsat ligger i landsbyerne. I Esby ligger ældre<br />
gårde omkring et centralt gadekær. Øst for Esby<br />
erkendes svagt et stjerneudskiftningsmønster i vej- og<br />
digestrukturen, med udflyttede gårde. Tilsvarende<br />
erkendes svagt et blokudskiftningsmønster mellem<br />
Ørby og Fejrup. Helgenæs Kirke har en høj fritliggende<br />
placering øst for Fejrup. Kongsgårde udgør en mindre<br />
landsbybebyggelse, der er vokset op i tilknytning til et<br />
landingssted, hvorfra der tidligere har været<br />
dampskibsforbindelse. Fortidsminder er repræsenteret<br />
ved de tidligere forsvarsanlæg, General Ryes skanser<br />
og Dragsmur, der ligger i tilknytning til den smalle<br />
landtange i nord. Endvidere har Tyskertårnet,<br />
Sletterhage Fyr og det tidligere udskibningssted for ral<br />
tæt ved fyret kulturhistorisk betydning. Langs bredden<br />
af den tidligere inddæmmede Vængesø forekommer<br />
flere køkkenmøddinger.<br />
Sletterhage Fyr og det tidligere udskibningssted<br />
Tekniske anlæg m.m.<br />
Området indeholder kun mindre asfaltveje og i<br />
tilknytning til sommerhusområderne grusveje, og ved<br />
Fejrup ses en mindre telemast.<br />
Oprindelse<br />
Landskabskarakteren har sin kulturhistoriske<br />
oprindelse i tiden omkring udskiftningen for ca. 200 år<br />
siden. Tidsdybden fremtræder tydeligst i tilknytning til<br />
de forholdsvis intensivt drevne arealer omkring<br />
landsbyerne i den vestlige og østlige del af øen, hvor<br />
der ses delvist velbevarede landsbystrukturer og<br />
enkelte udflyttede gårde. Kontinuiteten i<br />
arealanvendelsen brydes dog flere steder som følge af<br />
de mange sommerhusområder og plantager, der er<br />
kommet til i perioden efter 1930, hvilket især er udtalt i<br />
de nordlige, centrale og sydlige dele af<br />
karakterområdet.<br />
Der ses stadig en delvis sammenhæng mellem<br />
naturgrundlaget og arealanvendelsen, idet de mest<br />
intensivt opdyrkede arealer forekommer i tilknytning<br />
til de mindre kuperede dele af karakterområdet.<br />
Tilsvarende ses den mere ekstensive arealanvendelse i<br />
form af plantager og halvkultur arealer udbredt i<br />
områderne med mere stejle terrænformer. De centralt<br />
beliggende sommerhusområder slører imidlertid denne<br />
sammenhæng.<br />
Rumlige og visuelle forhold<br />
Det komplekse naturgrundlag med stor variation i<br />
terrænet indvirker på de rumlige og visuelle forhold. I<br />
de mere intensivt dyrkede kystnære dele af landskabet<br />
giver de karaktergivende elementer i form af det<br />
skrånende terræn, de spredte småplantninger, levende<br />
hegn, gårde og landsbyer landskabet en transparent<br />
rumlig afgrænsning med flere gode udsigtsmuligheder.<br />
I de centrale dele af øen skaber de småbakkede<br />
terrænformer og de karakterfremmede elementer i form<br />
af udbredte plantage og sommerhusområder et mere<br />
lukket landskab, med begrænsede udsigtsmuligheder<br />
pga. beplantningen. Landskabet fremstår samlet som et<br />
middelskala landskab. Strukturen varierer fra at være<br />
domineret af linier i form levende hegn, veje og enkelte<br />
diger af de intensivt opdyrkede dele, til gradvist at<br />
være opbygget af flader i form af sommerhusområder,<br />
plantager og sammenhængende overdrevsarealer uden<br />
linieformede elementer i de centrale og sydlige dele af<br />
landskabet. Variationen afspejles endvidere i<br />
kompleksiteten, der er mindre i de centrale og sydlige<br />
dele pga. færre landskabselementer.<br />
Den overordnede rumlige afgrænsning af<br />
karakterområdet udgøres af de omkringliggende bugte<br />
og vige samt af morænelandskabet nord for landtangen.<br />
Et kontrasterende delområde i den nordøstlige del af<br />
karakterområdet skiller sig ud fra det øvrige område i<br />
kraft af et større sammenhængende fladt marint forland<br />
med udbredte engarealer i den tidligere Vængesø samt<br />
arealer med hede nord for søen. Tilsammen skaber det<br />
større transparente til åbne landskabsrum.<br />
108
Delområde ved Vængesø<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder optræder flere steder i<br />
karakterområdet. Således er der flere steder i<br />
karakterområdet vide udsigter over havet, dog<br />
overvejende i de intensivt dyrkede dele samt fra enkelte<br />
højdepunkter i andre dele af karakterområdet.<br />
Helgenæs Kirke ligger højt med gode indsigtsforhold.<br />
Markante visuelle forhold og vigtige geotoper<br />
forekommer mange steder i form af stejle kystklinter.<br />
Natur og halvnaturarealer forekommer i kraft af<br />
strandeng ved Stavsøre i den nordvestlige del, kystnære<br />
hedearealer nord for Vængesø samt flere vandhuller og<br />
overdrevsarealer primært i de centrale og sydlige dele<br />
af øen. Oplevelsesrige kulturmiljøer repræsenteres af<br />
General Ryes Skanser, Dragsmur og Kongsgårde<br />
landingssted i nord, landsbymiljøet i Esby og<br />
Tyskertårnet og fyrtårnet i den sydlige del af øen.<br />
Landskabets tilstand, nøglefunktioner og<br />
udviklingstendenser<br />
Intakthed<br />
Landskabskarakteren har en forholdsvis lav intakthed i<br />
forhold til den kulturhistoriske oprindelse, idet der er<br />
tale om et ældre landbrugsområde, der har undergået<br />
betydelige ændringer i arealanvendelsen. I de kystnære<br />
mere landbrugsintensive dele af karakterområdet er<br />
intaktheden større, idet kun mindre<br />
arealanvendelsesmæssige ændringer har fundet sted.<br />
Ændringerne består bl.a. i, at der er blevet plantet en<br />
del levende hegn og småplantninger i perioden fra<br />
1867 og frem mod i dag. To gårde i Fejrup er<br />
endvidere blevet udbygget med nye tilbygninger.<br />
Endvidere ses enkelte af gårdene samt nogle af<br />
landsbyhusene at være overgået til fritidsformål og<br />
småerhverv. En større grad af intakthed er ligeledes<br />
repræsenteret i arealanvendelsen på de flade marine<br />
forlande samt de sammenhængende overdrevsarealer<br />
på den sydlige del af øen. De forholdsvis nyligt anlagte<br />
sommerhusområder og plantager på den sydlige,<br />
centrale, vestlige og nordlige del af øen har dog<br />
betydelig indflydelse på intaktheden af<br />
landskabskarakteren.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
De karaktergivende elementer synes at være i en<br />
middel vedligeholdelsesmæssig tilstand.<br />
Landbrugsdriften synes overvejende at være<br />
opretholdt. En begyndende tilgroning finder sted på<br />
nogle af overdrevsarealerne. Den<br />
vedligeholdelsesmæssige tilstand af de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er overvejende god. Dog<br />
forringer nåletræsplantagen omkring Ellemandsbjerget<br />
udsigtsmulighederne.<br />
Uforstyrrethed<br />
Landskabskarakteren og de visuelle<br />
oplevelsesmuligheder er uforstyrret af tekniske anlæg.<br />
Nøglefunktioner<br />
Nøglefunktioner og potentialer for opretholdelse af den<br />
oprindelige landskabskarakter er fortsat<br />
landbrugsmæssig drift afgrænset til de vestlige og<br />
østlige dele af øen, fortsat pleje (i form af græsning) af<br />
de åbne udyrkede arealer samt at undgå yderligere<br />
bebyggelse og beplantninger.<br />
Planlægningsmæssige og retlige forhold<br />
Område, hvor skovtilplantning er uønsket:<br />
Skovrejsning uønsket i de nordlige, vestlige og<br />
sydøstlige dele af karakterområdet.<br />
Særligt landskabeligt interesseområde: Hele<br />
karakterområdet med undtagelse af<br />
sommerhusområderne.<br />
Geologisk interesseområde: Hele karakterområdet<br />
Kulturmiljø: Dragsmur og General Ryes Skanser,<br />
køkkenmøddinger ved Vængesø, landingssted i<br />
Kongsgårde, Esby skole og Sletterhage Fyr.<br />
Kirkeindsigtsområde: Naboarealer omkring Helgenæs<br />
Kirke.<br />
Fredning: Ved Dragsmur og General Ryes skanser<br />
samt langs kysten nedenfor Ørby.<br />
Naturområder: Sammenhængende områder langs<br />
kysterne nordøst for Vængesø, nordvest for Fejrup og<br />
på den sydøstlige del af øen. Spredte små områder<br />
centralt på øen.<br />
Mulige naturområder: Sammenhængende områder i<br />
den nordøstlige del af karakterområdet ved Vængesø<br />
samt mellem Kongsgårde og Esby. Små spredte<br />
områder langs kysten og i den sydlige del.<br />
MVJ- aftaler(miljøvenlig jordbrugsaftaler): Flere<br />
spredte aftaler om miljøvenligt jordbrug (MVJ-aftaler)<br />
i de centrale dele af karakterområdet samt i tilknytning<br />
til strandengsarealer i nordvest.<br />
SFL områder(særlig følsomme landbrugsområder):<br />
Flere sammenhængende særligt følsomme<br />
landbrugsområder (SFL-områder) i de nordlige,<br />
centrale og sydlige dele af karakterområdet<br />
109
110
Landskabskvalitetsvurdering: Helgenæs Morænelandskab (94)<br />
Vurdering af karakterstyrke<br />
Særlig karakteristisk<br />
Østligt område fra Slettervang i syd til Borup i nordøst samt mellem Ørby og Kongsgårde i vest og<br />
Dragsmur og Asgilhøje i nord<br />
De karaktergivende landskabselementer og rumlige strukturer fremtræder tydeligt i den sydlige, østlige,<br />
vestlige og nordligste del af karakterområdet. I den sydlige del er landskabet karakteriseret ved et småbakket<br />
terræn med ekstensiv arealanvendelse i form af afgræssede arealer og spredt bevoksning, der bevirker en<br />
transparent rumlig afgrænsning. De østlige og vestlige dele af karakterområdet er ligeledes kendetegnet ved<br />
en transparent rumlig afgrænsning betinget af det skrånende terræn, spredte bevoksninger og<br />
gårdbebyggelse. Arealanvendelsen er i disse dele overvejende præget af intensivt opdyrkede marker og i<br />
mindre grad græssede arealer. I den nordligste del af karakterområdet forekommer overdrevsarealer og<br />
opdyrkede arealer i kuperet terræn. I de beskrevne dele af karakterområdet forekommer der en tydelig<br />
sammenhæng mellem naturgrundlag og arealanvendelse, idet de østlige og vestlige dele er kendetegnet ved<br />
et mere jævnt skrånende terræn og dermed mere dyrkningsegnet terræn, mens den sydlige og mere<br />
ekstensive del samt til dels den nordligste del af karakterområdet er kendetegnet ved et mere dramatisk<br />
småbakket terræn. Landskabskarakterens kulturhistoriske oprindelse fremtræder tydeligt i de østlige og<br />
vestlige dele, idet områderne fortsat opdyrkes og bebyggelsesmønstret afspejler jordbrugslandskabet i<br />
perioden omkring udskiftningen med enkelte udflyttede gårde og overvejende intakte landsbystrukturer.<br />
Ligeledes afspejler de afgræssede arealer i den sydlige del og overdrevsarealer i den nordligste del tydeligt<br />
den ekstensive dyrkningsform, der har præget Helgenæs i flere hundrede år. Områderne vurderes følgelig til<br />
særlig karakteristiske.<br />
Karaktersvagt<br />
De sydlige, centrale, nordvestlige og nordlige dele af karakterområdet<br />
Områderne mellem Sletterhage Fyr og Ørby i sydvest, mellem Slettervang og Grimshoved i den centrale del,<br />
vest for Fejrup i den nordvestlige del og mellem Borup og Asgilhøje i den nordlige del er alle karakteriseret<br />
ved udbredte nåletræsplantager og sommerhusområder. Disse områder er således overvejende sammensat af<br />
yngre landskabselementer, der fremtræder som karakterfremmede i forhold til karakterområdets øvrige<br />
karaktergivende elementer. Den tætte beplantning og bebyggelse bevirker endvidere en meget lukket rumlig<br />
afgrænsning. Sammenhængene mellem naturgrundlag og arealanvendelse fremtræder mindre tydeligt, idet<br />
den megen sommerhusbebyggelse slører en ellers tydelig sammenhæng mellem nåletræsplantager og et<br />
småbakket sandet terræn. Landskabskarakterns kulturhistoriske oprindelse fremtræder kun svagt, idet<br />
områderne for det meste består af yngre landskabselementer. Der forekommer dog lysåbne græssede arealer<br />
mellem beplantningerne, som i højere grad afspejler den kulturhistoriske oprindelse. Samlet vurderes disse<br />
områder til at være karaktersvage.<br />
Kontrasterende<br />
Område omkring Vængesø<br />
Landskabskarakteren i den nordøstlige del af karakterområdet adskiller sig fra den dominerende<br />
landskabskarakter. Den afvigende karakter er betinget af naturgrundlaget og til dels arealanvendelsen, idet<br />
området er karakteriseret ved et større sammenhængende fladt marint forland med udbredte engarealer i den<br />
tidligere Vængesø samt arealer med hede nord for søen. Den rumlige afgrænsning er som følge af store<br />
flader med eng og hede samt mindre nåletræspartier transparent til åben. Området vurderes følgelig til<br />
kontrasterende.<br />
111
Vurdering af visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Arealer langs kysten<br />
Flere steder i karakterområdet er der vide udsigter over havet, især fra de kystnære opdyrkede områder samt<br />
tæt ved kysten i sommerhusområderne. Flere steder er der muligheder for at opleve kystskrænter og ved<br />
Stavsøre, Slettervang og nord for Vængesø er der mulighed for at opleve halvkulturarealer ud til kysten i<br />
form af henholdsvis strandengs- , overdrevs- og hedearealer. Ved Genereal Ryes Skanser, Dragsmur,<br />
Kongsgårde landingssted, Sletterhage Fyr og Tyskertårnet er der vigtige kulturhistoriske elementer tæt ved<br />
kysten. Helgenæs Kirke ligger højt i terrænet med gode indsigts- og udsigtsforhold.<br />
Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Den centrale del af øen<br />
Den centrale mere tilplantede del af øen indeholder visuelle oplevelsesmuligheder i form af et meget<br />
afvekslende terræn samt flere lysåbne naturarealer mellem nåletræsplantningerne. Fra højdepunkter er<br />
udsigtsmulighederne mod kysten begrænset som følge af den megen beplantning.<br />
Vurdering af tilstand<br />
Intakthed<br />
Østligt område fra Slettervang i syd til Dragsmur i nord samt mellem Ørby og Kongsgårde i vest<br />
Områdernes kulturhistoriske oprindelse går tilbage til perioden omkring udskiftningen. Enkelte gårde ses<br />
fortsat at ligge udskiftede i landskabet og de mindre landsbyer fremtræder med intakt bebyggelsesstruktur fra<br />
perioden. Dog er enkelte af landsbyhusene og gårdene overgået til fritidsformål og småerhverv, og to gårde i<br />
Fejrup er blevet udbygget med nye tilbygninger. Imellem de opdyrkede marker er enkelte steder plantet<br />
mindre partier med nåletræer. Disse ændringer vurderes imidlertid ikke at påvirke intaktheden af<br />
landskabskarakteren væsentligt. På lavtliggende arealer omkring den tørlagte Vængesø er flere oprindelige<br />
hede- og engarealer fortsat udbredte. Samlet vurderes intaktheden af områderne til god.<br />
De sydlige, centrale, nordvestlige og nordlige dele af karakterområdet<br />
Områderne afspejler kun svagt karakterområdets kulturhistoriske oprindelse. Der har således foregået<br />
omfattende ændringer i arealanvendelsen i perioden efter 1930 (Lave Målebordsblade) og frem til i dag<br />
(DTK25), hvor store områder er blevet tilplantet med nåletræer og bebygget med sommerhuse. Disse<br />
ændringer vurderes at have påvirket intaktheden af landskabskarakteren væsentligt, der følgelig vurderes til<br />
dårlig.<br />
Vedligeholdelsesmæssig tilstand<br />
Hele karakterområdet<br />
Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de karaktergivende elementer er generelt god. Landbrugsdriften<br />
synes overvejende at være opretholdt. Tilgroning er næsten fraværende på overdrevsarealerne, gadekæret i<br />
Esby er imidlertid tilgroet. Den vedligeholdelsesmæssige tilstand af de visuelle oplevelsesmuligheder er<br />
ligeledes god, idet naturarealerne, de mange udsigtsmuligheder og de kulturhistoriske enkeltelementer<br />
generelt er godt holdte. Enkelte udsigtsmuligheder centralt i karakterområdet samt i kystnære områder er dog<br />
forringet som følge af nåletræsplantninger.<br />
Uforstyrrethed<br />
Hele karakterområdet<br />
Landskabskarakteren og de visuelle oplevelsesmuligheder er uforstyrret af tekniske anlæg.<br />
Sommerhusområderne bevirker kun en lokal forstyrrelse, idet de er omkranset af plantagebeplantning og<br />
således ikke synlige på afstand. Et feriekolonilignende byggeri i Vængesø er lokalt forstyrrende, idet det<br />
bryder den ellers åbne flade.<br />
112
Samlet tilstand<br />
På baggrund af ovenstående vurderinger af henholdsvis intakthed, vedligeholdelsesmæssig tilstand samt<br />
graden af uforstyrrethed vurderes tilstanden af det østlige område fra Slettervang i syd til Dragsmur i nord<br />
samt området mellem Ørby og Kongsgårde i vest til god. Tilstanden af områderne mellem Sletterhage Fyr og<br />
Ørby i sydvest, mellem Slettervang og Grimshoved i den centrale del, vest for Fejrup i den nordvestlige del<br />
og mellem Borup og Asgilhøje i den nordlige del vurderes samlet til at være middel.<br />
Landskabskarakterens kapacitet<br />
Af igangværende udviklingstendenser vil landskabskarakteren have en begrænset kapacitet overfor en fortsat<br />
udvikling med tilgroning af lysåbne overdrevsarealer. Der antydes kun tilgroning enkelte steder i landskabet,<br />
men i kraft af, at mange af de lysåbne arealer ligger omgivet af tæt plantage kræver deres friholdelse for<br />
begyndende tilgroning øget opmærksomhed. Landskabskarakteren vil endvidere have en lav kapacitet<br />
overfor en udvikling i retning af yderligere rekreativ anvendelse af bygningerne, hvor landbrugsejendomme<br />
overgår til fritidsformål og andre erhverv. Dette vil på sigt kunne modvirke opretholdelsen af<br />
landbrugsdriften og sløre overgangene mellem øens mange fritidshusområder og landsbymiljøer.<br />
113
114
Målsætninger og forvaltningsstrategier for Helgenæs Morænelandskab (94)<br />
Bevare/beskytte<br />
Delområde 1: Østligt område fra Slettervang i syd til Borup i nordøst samt mellem Ørby og Kongsgårde i<br />
vest og Dragsmur og Asgilhøje i nord<br />
• Særligt karakteristisk<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De ældre landbrugsområder og de mange overdrevsarealer, der især er udbredte på den sydlige del af øen,<br />
samt de mange særlige visuelle oplevelsesmuligheder betinget af det kystnære kuperet terræn skal bevares og<br />
beskyttes.<br />
• Landbrugsdriften skal opretholdes i de ældre landbrugsområder i de østlige og vestlige dele af øen.<br />
• De mange gode udsigtsmuligheder over havet fra landbrugsområderne skal beskyttes.<br />
• De mange lysåbne arealer i form af arealer med græssede overdrev, der især er udbredte i den<br />
sydlige del omkring Slettervang, skal beskyttes mod tilgroning.<br />
• Strandengsarealerne ved Stavsøre skal bevare deres åbne præg og plejes, f.eks. ved græsning.<br />
• Genereal Ryes Skanser og Dragsmur i den nordlige del af øen udgør vigtige kulturhistoriske<br />
landskabselementer, der skal bevares.<br />
• De gode indsigts- og udsigtsforhold omkring Helgenæs Kirke skal beskyttes og enhver form for<br />
bebyggelse eller anden arealanvendelse, der måtte forstyrre disse forhold, skal undgås.<br />
• Eventuelt nyt byggeri i tilknytning til byrandene eller bykernerne af øens små landsbyer bør tilpasses<br />
den eksisterende byggestil i området.<br />
• Etablering af større rekreative anlæg og større ikke landbrugsrelateret byggeri i området skal undgås.<br />
Delområde 2: Område omkring Vængesø<br />
• Kontrasterende<br />
• God tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
Det kontrasterende delområde, der er betinget af et mere fladt terræn, indeholder særlige visuelle<br />
oplevelsesmuligheder og skal bevares og beskyttes.<br />
• De udbredte engarealer i den tørlagte Vængesø samt de kystnære hedearealer i den nordige del af<br />
området, der tydeligt afspejler området oprindelse og kontrasterende karakter, skal bevares.<br />
• Områdets åbne karakter, der betinger gode udsigtsmuligheder mod havet, skal sikres og tilgroning<br />
med opvækst af krat skal undgås. Tilstanden vil eksempelvis kunne opretholdes ved græsning på<br />
hede- og engarealer og eventuelt høslæt på engarealer.<br />
• Yderligere beplantning og bebyggelse i det flade åbne terræn skal undgås.<br />
Vedligeholde/styrke<br />
Delområde 3: Den centrale del af øen<br />
• Karaktersvagt<br />
• Middel tilstand<br />
• Visuelle oplevelsesmuligheder<br />
115
Forvaltningsstrategi:<br />
Landskabskarakteren og de visuelle oplevelsesmuligheder i de centrale dele af øen, der er betinget af flere<br />
højtliggende lysåbne arealer, skal vedligeholdes og kan styrkes.<br />
• De mange lysåbne arealer i form af arealer med overdrev og ekstensivt drevne landbrugsarealer skal<br />
plejes eksempelvis ved græsning.<br />
• Tilgroning med opvækst af tæt krat på de lysåbne arealer skal undgås.<br />
• Landskabskarakteren vil kunne styrkes ved rydning af dele eller hele plantageområder, idet<br />
arealanvendelsen efter et sådant tiltag i højere grad vil afspejle den kulturhistoriske oprindelse. På<br />
de ryddede arealer vil der efterfølgende skulle etableres overdrev, som skal plejes. Alternativt kan<br />
arealerne udlægges til ekstensive landbrugsarealer i form af græsningsarealer.<br />
• De visuelle oplevelsesmuligheder i området vil ligeledes kunne styrkes ved delvis rydning eller hel<br />
rydning af plantageområder. Især vil rydning af nåletræer omkring højtliggende punkter som,<br />
Ellemandsbjerg, Grimshoved og Naldhøj styrke udsigts- og indbliksforholdene i området.<br />
• Eksisterende beplantninger i tilknytning til de tilgrænsende sommerhusområder skal vedligeholdes,<br />
og hvor beplantningen er mangelfuld bør den styrkes. Herved modvirkes sommerhusområdernes<br />
forstyrrende indvirkning på karakteren.<br />
Øvrige områder langs kysten (områderne er ikke markeret på målsætningskortet, da de er for små til at<br />
gengive på den anvendte kortskala)<br />
• Karaktersvage<br />
• Middel tilstand<br />
• Særlige visuelle oplevelsesmuligheder<br />
Forvaltningsstrategi:<br />
De oplevelsesrige natur- og kulturmiljøer, der er beliggende mellem sommerhusområderne og kysten, skal<br />
vedligeholdes.<br />
• Kystskrænterne ved Sletterhage og nedenfor sommerhusområdet ved Fejrup skal sikres i forhold til<br />
fri kystdynamik og friholdes for kystbeskyttelse og byggeri.<br />
• Vigtige kulturhistoriske elementer som Kongsgårde landingssted, Sletterhage Fyr og Tyskertårnet<br />
skal sikres ved vedligeholdelse.<br />
116
117
118
Landskabskarakterkortlægning<br />
Naturgeografisk og kulturgeografisk regionalisering i<br />
Århus Amt<br />
- et eksempelprojekt<br />
Bind 2<br />
ÅRHUS AMT<br />
December 2006
Udgiver: Århus Amt<br />
Lyseng Allé 1<br />
8270 Højbjerg<br />
Udgivelsesår: December 2006<br />
Titel: Landskabskarakterkortlægning.<br />
Naturgeografisk og kulturgeografisk<br />
regionalisering i Århus amt<br />
- et eksempelprojekt.<br />
Bind 2.<br />
Udarbejdet af: Nicolai Reinhold Christensen, Landskabsforvalter<br />
Signe Marie Iversen, Landskabsforvalter<br />
Martin Skjøtt Linneberg, Naturgeograf<br />
Projektledelse: Vilhelm B. Michelsen<br />
Jens Tang<br />
Baggrundskort: Copyright Kort og Matrikelstyrelsen.
Indholdsfortegnelse<br />
Naturgeografisk regionalisering……………………………………………………….1<br />
Fremgangsmåde i naturgeografisk regionalisering …………………………….......2<br />
Naturgeografiske forhold i Århus Amt ……………………………………………11<br />
Oversigtskort over naturgeografiske regioner i Århus Amt ………………………17<br />
Naturgeografiske regioner ………………………………………………………...22<br />
Kulturgeografisk regionalisering………………………………………………..……61<br />
Fremgangsmåde i kulturgeografisk regionalisering ………………………………62<br />
Oversigtskort over kulturgeografiske regioner i Århus Amt ………………….…..72<br />
Kulturgeografiske regioner ……………………………………………………….77<br />
Litteraturliste …….……………….……………………..……………………………324
Indhold i bind 2<br />
Bind 2 indeholder resultaterne af den naturgeografiske regionalisering og den kulturgeografiske<br />
regionalisering for hele Århus amt. Resultaterne er suppleret af to noter, som gennemgår<br />
fremgangsmåden i regionaliseringen illustreret med eksempler. De naturgeografiske regioner er<br />
endvidere suppleret med en note, der generelt beskriver de naturgeografiske forhold i Århus Amt.<br />
De naturgeografiske regioner præsenteres via oversigtskort og tabel, og indholdet i de<br />
naturgeografiske regionaliseringer fremgår af en række beskrivelser. De kulturgeografiske regioner<br />
præsenteres ligeledes via oversigtskort og tabel, og indholdet i de kulturgeografiske regioner<br />
fremgår af en række skemaer.
Naturgeografisk regionalisering<br />
Århus Amt<br />
1
Fremgangsmåde i Ng-regionaliseringen<br />
Denne note kan bruges som et supplement til projektkompendiets note 2 om naturgeografisk<br />
analyse, typologi og beskrivelse samt bilag 2.1 naturgeografisk klassifikationsliste i<br />
”Landskabskaraktermetoden – et kompendium, Arbejdsrapport Skov & Landskab nr. 20-2005” af<br />
Caspersen, O.H. og Nellemann, V. Noten er udarbejdet på baggrund af erfaringer med<br />
naturgeografisk regionalisering, der er foretaget i Århus Amt i månederne juni til december 2004.<br />
Alle landskaber i Århus Amt er blevet inddelt i naturgeografiske regioner, 96 i alt. Afgrænsningen<br />
af regionerne mod vest er overvejende betinget af de naturgeografiske forhold, hvorved regionerne<br />
gengives i deres landskabelige sammenhæng på tværs af amtsgrænsen. (se oversigtskort og tabel<br />
over de naturgeografiske regioner). Af kortbilaget fremgår det, at der er stor forskel i størrelsen<br />
mellem de forskellige naturgeografiske regioner. Den største arealmæssige udbredelse har de<br />
centralt og nordligt beliggende morænelandskaber, mens den sydvestlige del af amtet samt det<br />
sydlige Djursland har en generelt lille regionsstørrelse, hvilket kan ses i sammenhæng med et mere<br />
komplekst dannelsesforløb.<br />
I det følgende afsnit gennemgås kortfattet den praktiske arbejdsgang med den naturgeografiske<br />
regionalisering. Herunder redegøres for fremgangsmåden under analysen og forskellige principper,<br />
der er gjort brug af i forbindelse med regionaliseringen samt navngivningen. Efterfølgende følger en<br />
beskrivelse af det til analysen anvendte digitale kortmateriale og dets muligheder.<br />
Praktisk arbejdsgang<br />
GIS<br />
GIS-programmer bruges hovedsageligt som hjælp til at håndtere korttemaerne, og ikke som et<br />
egentligt analyseværktøj. Dog kan det være fordelagtigt at bruge vektoranalyser til at lave<br />
arealvurderinger, hvor det er svært at vurdere en arealfordeling med det blotte øje. ArcMap 8.3<br />
anbefales, da man her kan gøre temaerne gennemsigtige, så man kan se igennem temaer, som er lagt<br />
oven på hinanden.<br />
Digitaliseringen af grænserne skal foretages i skala 1:25.000, når der arbejdes på regionalt niveau,<br />
mens man med fordel kan danne sig overblik over et område ved mindre detaljeringsgrad.<br />
Digitaliseringen foreslås foretaget med en digitaliseringspen, og regionerne gemmes som shapefiler,<br />
der kan bruges i de senere analysetrin.<br />
Fremgangsmåden i analysen<br />
Analysen i ng-regionaliseringen er en egentlig kortbladsanalyse, som foretages ved at man lægger<br />
de relevante temaer ovenpå hinanden (overlay), og vurderer graden af sammenfald mellem to eller<br />
flere faktorer. Eksempelvis sammenfaldet mellem et bestemt geomorfologisk landskabselement og<br />
en bestemt jordartsfordeling. Metoden kræver ikke den præcision som kvantitative GIS-analyser<br />
kan give, og vurderingen kan derfor foretages med det blotte øje.<br />
Dette skyldes både, at målet med ng-regionerne er at afgrænse nogle vejledende grænser, som skal<br />
bruges som guidelines for de endelige karakterområder. Samtidig er de faktorer (æstetiske, visuelle<br />
og kulturhistoriske), der indgår i senere trin i analysen af en ikke-kvantificerbar natur, og derfor er<br />
det ikke nødvendigt at komplicere ng-analysen mere end højest nødvendigt. Ovenstående<br />
betragtninger gælder også for kg-analysen, da de to analyser er baseret på samme principper.<br />
2
Under analysen tages der udgangspunkt i følgende naturgeografiske temaer, geomorfologi,<br />
jordbund og terræn i nævnte rækkefølge. Geomorfologitemaet er det datasæt, der har den groveste<br />
præcision, efterfulgt af jordbundstemaet og terræntemaet. Det vil sige at ng-analysen begynder med<br />
udgangspunkt i en grov generalisering af naturgeografien, som derpå finpudses med mere<br />
detaljerede oplysninger om elementernes udstrækning og indbyrdes relationer. I beskrivelserne af<br />
de naturgeografiske regioner suppleres den digitale kortbladsanalyse endvidere med oplysninger fra<br />
relevant litteratur, jf. litteraturlisten. Disse oplysninger er især værdifulde når de landskabsdannende<br />
processer for regionerne søges beskrevet.<br />
Beskrivelse af regionaliseringsprincipper<br />
Homogenitet<br />
Når grænserne skal fastsættes vil man typisk kigge efter sammenfald mellem to eller flere faktorer<br />
(geomorfologi, jordbund, terræn), der resulterer i homogene regioner. Regionaliseringen tager altid<br />
udgangspunkt i geomorfologien, da det er den faktor, der er med til at bestemme landskabets<br />
jordarts sammensætning og terrænformer. Regionaliseringen skal altså baseres på en viden om de<br />
landskabsdannende processser, der har betinget typiske sammenfald mellem faktorerne.<br />
Der foretages således en form for clusteranalyse, idet man registrerer sammenfald af mønstre og<br />
udbredelse af faktorerne i de anvendte temaer.<br />
Dette kan illustreres ved eksemplet Sondrup Randmoræne (fig. 1 og 2).<br />
Regionens homogenitet kommer til udtryk både i geomorfologien, jordbunden og terrænformerne.<br />
Randmoræneformen er velafgrænset i forhold til de omkringliggende moræneflader/ådale og både<br />
jordbunds- og terrænforholdende følger de geomorfologiske grænser relativt tæt.<br />
3
Hvad skal regionerne senere bruges til<br />
Som en hjælp til fastsættelse af grænserne, bør man have i tankerne, at regionerne senere i analysen<br />
skal bruges til fastsættelse af landskabeligt, rumligt og visuelt sammenhængende<br />
landskabskarakterområder. Det medfører at regionerne landskabeligt set skal give ”mening”, hvilket<br />
betyder at de resulterende regioner bør have en geografisk udstrækning, der muliggør oplevelsen af<br />
et landskabsrum. Dette kan illustreres vha. følgende konkrete problemer:<br />
Afgrænsning af dale<br />
Hvis dalene afgrænses langs terrænknækket i bunden, risikerer de at blive meget smalle og de vil<br />
ikke omfatte dalsiderne, der er med til at definerer selve det visuelle landskabsrum. Dale bør således<br />
afgrænses langs terrænknækket på toppen af dalsiderne. Dette problem vil man ofte støde ind i, når<br />
man skal afgrænse tunneldalene fra moræneplateauerne, idet dalbunden her ofte er V-formet og<br />
bølget og dermed svære at definere. Det kan forekomme, at der ikke er nogen skarpt markeret<br />
terræn- eller jordartsgrænse mellem dal og plateau. I så fald må man trække grænsen et stykke oppe<br />
ad dalsiden, midt i overgangszonen mellem dal og plateau.<br />
Princippet er brugt både for tunneldale, smeltevandsdale og dale med marint forland, selv om<br />
sidstnævnte er fladbundede dale med stor arealmæssig udbredelse.<br />
Stor heterogenitet<br />
Meget heterogene regioner, kan have et uigennemskueligt sammenfald mellem faktorerne, hvilket<br />
gør regionaliseringen i sådanne områder vanskelig. Dette forekommer ofte, hvor et dannelsesforløb<br />
med mange forskellige processer på forskellige tidspunkter har påvirket det samme geografiske<br />
område. Et godt eksempel er det meget heterogene morænelandskab i den nordlige del af Djursland<br />
(fig. 3 og fig. 4).<br />
Her kan det være vanskeligt at afgrænse en homogen region på en given skala, og sådanne områder<br />
må figurere som samleregioner for et meget varieret naturgrundlag. Læg mærke til at selv om<br />
morænefladen er dominerende (fig. 3), indeholder den samtidig et antal mindre dødislandskaber,<br />
randmoræner og en enkelt issølavning. Fælles for disse mindre områder er, at de er for små til at stå<br />
alene. Hvis de skal afgrænses særskilt, kræver det at der arbejdes i en anden skala. Samtidig ses<br />
store terrænmæssige variationer (især de nord-syd gående erosionsdale), der i mange tilfælde er<br />
svære at relatere til bestemte geomorfologiske områder.<br />
.<br />
6
De to morænelandskaber på det nordlige Djursland, Ørum-Djurs Morænelandskab og Glesborg<br />
Morænelandskab består begge i meget heterogent sammensatte naturgrundlag. Regionerne kan dog<br />
adskilles fra hinanden på baggrund af variationer i jordbundsforholdene. Glesborg Morænelandskab<br />
adskiller sig således fra det store Ørum-Djurs Morænelandskab ved at indeholde sammenhængende<br />
plamager med flyvesandaflejringer. På baggrund af denne forskel er det forventeligt, at<br />
arealanvendelsen på Glesborg Morænelandskab adskiller sig ved et mere ekstensivt præg. (se i<br />
øvrigt princippet om Grænsedragning på baggrund af kun ét tema).<br />
Ofte står man tilbage med mindre og afvigende områder i udkanten af regionerne, der er svære at få<br />
indpasset i ellers klart fremtrædende regioner. Hvis de afvigende områder er så små, at de ikke kan<br />
stå som selvstændige regioner, der landskabeligt set giver mening, må man inddrage dem i de større<br />
regioner. Dette øger selvfølgelig heterogeniteten i de større regioner, men man undgår herved, at<br />
komme til at foretage regionaliseringen på forskellige niveauer/skalaer.<br />
Grænsedragning på baggrund af kun ét tema<br />
I tilfælde skiller ét tema (jordart eller terræn) sig ud ved at indeholde en markant grænse, der ikke<br />
følger to ellers sammenfaldende temaer. Hvis man vurderer at temaet skiller sig ud i en grad, der<br />
kan have betydning for senere analysetrin, kan man sætte en grænse udelukkende på baggrund af<br />
dette tema (se ovenstående eksempel med Glesborg Morænelandskab).<br />
Navngivning<br />
Når man fastlægger den naturgeografisk betingede betegnelse for ng-regionerne (eks. Gbab), bør<br />
man lægge mest vægt på de seneste landskabsdannende processer, idet det oftest vil være de<br />
processer, der er mest betydende for landskabets aktuelle fremtoning. I beskrivelsen kan man<br />
efterfølgende uddybe tidligere dannelsesprocesser, for at give brugeren en bedre forståelse af<br />
områdets naturgeografiske sammenhænge. Selve afgrænsningen kan imidlertid sagtens være<br />
bestemt af en syntese af tidlige og senere morfologiske processer. Eksempelvis vil afgrænsningen af<br />
en dalregion langs toppen af dalsiderne fange både marine processer (marint forland),<br />
smeltevandsprocesser (terrasser) og glaciale processer (tunneldal). Det bemærkes i øvrigt, at den<br />
naturgeografisk betingede betegnelse ”X” benyttes ved navngivning af regioner bestående i<br />
prækvartære aflejringer. Denne aflejringstype er ikke behandlet i kompendiet om<br />
landskabskaraktermetoden af Caspersen, O.H. og Nellemann, V. Ved tildelingen af stednavne til<br />
ng-regionerne navngiver man som udgangspunkt efter den største by, en centralt beliggende by,<br />
betydende vandelementer (eks. Skalsådalen) eller eksisterende områdebetegnelser (eks. Mols<br />
Bjerge) indenfor regionen. Nummereringen af de naturgeografiske regioner er foregået vilkårligt.<br />
9
Anvendt kortmateriale til naturgeografisk regionalisering<br />
Som baggrundskort bruges:<br />
DTK25: Topografisk kort fra Kort og Matrikelstyrelsen (Vektor-data) fra 1997. Velegnet til<br />
analyser i skala 1:25.000 og større detaljeringsgrad.<br />
DTK100: Topografisk kort fra Kort og Matrikelstyrelsen (vektor-data) fra 1997. Velegnet til<br />
analyser i skala 1:100.000 til1:25.000.<br />
DTK25 og DTK100 opdateres ikke mere i den oprindelige form, men er blevet erstattet af nyere<br />
(1999 – 2000) kort fra KMS. Disse kan bruges som supplement til DTK-kortene til registrering af<br />
den seneste udvikling.<br />
Som tematiske kort bruges:<br />
Per smed: Digital udgave af Per Smeds Geomorfologiske Danmarkskort (rasterdata) – Velegnet til<br />
analyser i 1:100 000 og mindre detaljeringsgrad. Fra projektgruppen (OHC)<br />
Nyland_Aarhus_S34: Geomorfologiske landskabselementer fra DJF (vektor-data) – velegnet til<br />
analyser i skala 1:100.000 eller en mindre detaljeringsgrad. Fra projektgruppen (OHC)<br />
J200: Digitalt kort over Danmarks jordarter i1:200.000 fra GEUS (vektor-data) – velegnet til<br />
analyser i skala 1:200.000 eller større detaljeringsgrad.<br />
Kurver: Kurvekort fra top10DK fra Kort og Matrikelstyrelsen (vektor-data) – Velegnet til analyser i<br />
skala 1:25.000. Hentet fra K:\KORT\Top10dk\sys_34\data, men findes også i kortskabet.<br />
Slope1: Hældningskort genereret vha. Spatial Analyst ud fra kurvekort (raster-data) – Velegnet til<br />
analyser i skala 1:100.000.<br />
Aarhus: Højdekort (raster-data) – Velegnet til analyser i skala 1:100.000 eller større<br />
detaljeringsgrad. Hentet fra K:\KORT\Top10dk\sys_34\grid<br />
10
Naturgeografiske forhold i Århus Amt<br />
Denne note kan bruges som et supplement til den indledende note 2 om naturgeografisk analyse,<br />
typologi og beskrivelse samt bilag 2.1 naturgeografisk klassifikationsliste i<br />
”Landskabskaraktermetoden – et kompendium, Arbejdsrapport Skov & Landskab nr. 20-2005” af<br />
Caspersen, O.H. og Nellemann, V. Noten indeholder en kort introduktion til de landskabsdannende<br />
processer og heraf afledte former, der under og efter sidste istid har karakteriseret udviklingen af<br />
landskaberne i Århus Amt.<br />
Noten indledes med en kort beskrivelse af istider efterfulgt af en gennemgang af landskabsformer.<br />
Under gennemgangen af landskabsformerne henvises til forskellige jordbundstyper, der står<br />
defineret i det følgende afsnit. Der refereres endvidere til terrænformer, som står defineret i bilag<br />
2.1 i kompendiet om landskabskaraktermetoden.<br />
Istider<br />
I Nordeuropa har der igennem de sidste 2, 5 millioner år været en vekslen mellem istider og<br />
mellemistider. Resultatet af de skiftende istider bliver et komplekst landskab, hvor tidligere skabte<br />
landskabsformer omformes og til dels elimineres. I Danmark kan de istidsdannede landskabsformer<br />
primært relateres til de to sidste istider. Hele Danmark var isdækket under næstsidste istid, Saaleistiden,<br />
der sluttede for ca. 130.000 år siden. Under sidste istid, Weichsel-istiden, der varede fra ca.<br />
118.000 til 11.000 før nu, nåede isen i Danmark sin maksimale udbredelse ved hovedopholdslinien.<br />
Hovedopholdslinien løber fra Bovbjerg i vest til Hald Sø SV for Viborg og derfra videre sydpå til<br />
Padborg ved den dansk-tyske grænse. Hovedopholdslinien markerer en naturbetinget grænse i<br />
Danmark, og landskabet refereres til Østdanmark og Vestdanmark henholdsvis øst og vest for<br />
linien. De naturbetingede forhold kommer til udtryk ved, at landskabet øst for hovedopholdslinien<br />
er præget af landskabsdannende processer, der har fundet sted både foran og under sidste istids<br />
ismasser. Landskabet øst for hovedopholdslinien afspejler endvidere flere steder former skabt<br />
under næstsidste istid, der siden er blevet delvist omformet under sidste istid. Landskabet vest for<br />
hovedopholdslinien, dvs. det SV Jylland, er præget af former skabt foran ismasserne fra sidste istid<br />
samt former skabt under næstsidste istid.<br />
Under de forskellige istider har der været klimavariationer, hvilket har betydet, at isranden har<br />
rykket sig frem og tilbage. Under Weichsel istiden har der været mindst fire isfremstød, hvorunder<br />
de to sidste har haft afgørende betydning for dannelsen af landskabet i Nord- og Østdanmark. Det<br />
største isfremstød kom fra NØ og havde sin største udbredelse i Midtjylland for ca. 22.000 år siden,<br />
hvorved hovedopholdslinien blev skabt. Det andet betydningsfulde isfremstød kom fra SØ (det<br />
ungbaltiske isfremstød) og havde sin største udbredelse ved den østjyske israndslinie i Østjylland<br />
øst for hovedopholdslinien for ca. 18.000 år siden. Under disse to isfremstød har der været flere<br />
mindre genfremstød.<br />
Størstedelen af Århus Amt dækker et område øst for hovedopholdslinien. Vest for Silkeborg følger<br />
amtsgrænsen hovedopholdslinien og ved Vrads Sande strækker amtet sig ud i det egentlige<br />
Vestdanmark. Der ses flere steder indenfor amtet landskabsformer skabt i tilknytning til<br />
genfremstødene fra både NØ og SØ.<br />
11
Landskabsformer (geomorfologi)<br />
I Danmark er de fleste større landskabsformer glacialt betinget. Igennem de to sidste istider, Saale<br />
og Weichsel, har store gletschere under flere isfremstød og tilbagetrækninger givet landskabet dets<br />
overordnede form. Fra perioden omkring sidste istids ophør til i dag har en vekslen mellem<br />
havspejlsændringer og jordskorpebevægelser ændret landets omrids og medvirket til at opbyge<br />
hævede marine forlande mellem morænelandskaberne og kysterne. I mindre omfang har vind<br />
(æoliske) og vandbaseret (fluviale) erosions-, transport og aflejringsprocesser siden sidste istid<br />
påvirket de oprindelige landskabsformer og givet landskabets dets nuværende form. I Århus Amt er<br />
følgende større landskabsformer repræsenteret:<br />
Randmorænen<br />
Dannes langs randen af en gletscher (randglaciale miljø) og består i et bælte af bakker. Bakkerne er<br />
opbygget af materiale, som gletscheren skubber op som flager foran isranden under sin<br />
fremrykning. Randmorænerne er ofte bueformet og følger gletscherens form. Der er ofte tale om et<br />
storbakket terræn med stor højdeforskel til det omgivende landskab Randmorænerne kan skubbes<br />
sammen ved genfremstød og danne parallelle bakkerygge og de kan overskrides af gletscheren ved<br />
fremrykning. Jordbundsforholdene i randmorænemiljøet er ofte komplekse som følge af en usorteret<br />
blanding af materiale fra det opskubbede underlag. I Århus Amt ses ud til Kalø Vig og Ebeltoft Vig<br />
eksempler på bueformede sammenhængende randmorænelandskaber, der er dannet foran det<br />
ungbaltiske isfremstød under SØ isens maksimale udbredelse under sidste istid. Ved Lysnet og Ølst<br />
Bakker ses et eksempel på en formentlig under Saale istiden dannet randmoræne, der er blevet<br />
overskredet af NØ isen.<br />
Bundmorænen<br />
Dannes under gletscheren (subglaciale miljø)ved dens bevægelse hen over underlaget.<br />
Bundmorænen kommer til syne ved at isranden smelter tilbage. Bundmorænen kan forekomme i<br />
sammenhæng med randmorænen og vil da ligge bag denne. Bundmorænen er fortrinsvis opbygget<br />
af usorteret moræneler, som gletscheren har aflejret ovenpå et eksisterende landskab. I lavninger i<br />
landskabet kan forekomme aflejringer med smeltevandssand- og grus dannet i forbindelse med<br />
smeltevandsprocesser i det glaciale miljø. Bundmorænelandskabet følger det ældre landskabs form.<br />
Følgelig er bundmorænernes terræn fladt til bølget afhængig af det overskredne underlags relief.<br />
Bundmorænerne er Danmarks mest almindelige landskabsform og repræsenterer nogle af landets<br />
bedste landbrugsarealer. I Århus Amt er bundmorænen ligeledes den mest dominerende<br />
landskabsform. Landskabet SØ for Odder er et eksempel på et bølget bundmorænelandskab. Andre<br />
eksempler ses ved Hornslet og Hammel morænelandskaber.<br />
Dødislandskabet<br />
Dannes foran en vigende glestscherrand ved at partier af isranden, der er dækket af frismeltet<br />
materiale, går i stå som dødis. Efterhånden som den begravede dødis smelter vil den samlede<br />
landskabsoverflade i dødislandskabet sænkes. Processen benævnes arealafsmeltning. Resultatet<br />
bliver et landskab med småbakket terræn karakteriseret ved en del afløbsløse huller, hvor<br />
ferskvandsdannelser senere kan indfinde sig. Jordbundsforholdene består i øvrigt i en blanding af<br />
smeltevands aflejret materiale og morænesedimenter. Dødislandskaber er meget udbredt i det<br />
Østjyske landskab og forekommer ofte i tilknytning til bundmorænelandskaber. Større<br />
dødislandskaber i Århus Amt forekommer eksempelvis omkring Skanderborg i den sydlige del og<br />
omkring Skødstrup i den centrale del af amtet.<br />
12
Issøen<br />
Dannes i dødislandskabet ved bortsmeltning af et stort parti dødis, der ligger under terræn. Herved<br />
opstår en stor lavning, hvor en sø vil kunne dannes. Søen vil terrænmæssigt have en flad overflade<br />
og ligge i et lavere niveau end omgivelserne. Jordbundsforholdene vil foruden ferskvandsdannelser<br />
ofte have en smeltevands og ekstramarginal karakter. Eksempler fra Århus Amt er lavningerne ved<br />
Rosenholm, Galten og Georgsminde på Djursland.<br />
Tunneldalen<br />
Dannes som dale i bundmorænelandskabet under gletscheren (subglaciale miljø). Tunneldalen leder<br />
smeltevandet fra gletscheren frem mod isranden. Den stærke vandstrøm i smeltevandsfloden formår<br />
at skylle store mængder materiale bort og erodere en fure i gletscherunderlaget. I vinterperioderne<br />
aftager strømmen imidlertid, og ismasser presses ned i furen. Når vandstrømmen igen tiltager, vil en<br />
ny fure kunne dannes ved siden af den eksisterende og ved gentagne furedannelser, vil der ved isens<br />
bortsmeltning være dannet en egentlig tunneldal. Tunneldalene er ofte forholdsvise smalle og<br />
afgrænset af stejle skråninger. Dalbunden kan variere mellem flad og ujævn, og jordbunden består<br />
ofte i ferskvandsdannelser. Tunneldalene kan indikere isens bevægelsesretning. I den nordlige del<br />
af Østjylland forekommer der mange tunneldale med en orientering NØ-SV og i den sydlige del<br />
med en orientering Ø-V og SØ-NV. Denne orientering passer fint overens med de store isfremstød<br />
fra NØ og SØ under sidste istid. Man er imidlertid af den opfattelse, at de store østjyske fjorde og<br />
dale som eksempelvis Mariager Fjord, dalen med Glenstrup Sø (Kastbjerg Tunneldal) og Tjele<br />
Langsø, Nørreådalen og dalsystemet i søhøjlandet er af sådan størrelse, at de formentlig har<br />
eksisteret som almindelige floddale allerede i tertiærtiden (2, 5 – 65 mil. år siden). Evt.<br />
jordskorpebevægelser kan endvidere have været medvirkende til deres dannelse.<br />
Den ekstramarginale smeltevandsdal<br />
Dannes i det isfrie land foran gletscheren (proglaciale miljø) af smeltevand, der ikke kan forgrene<br />
sig frit. Smeltevandet bugter sig fra den ene dalside til den anden og skaber efterhånden en bred<br />
fladbundet dal. I det Østjyske landskab er flere af smeltevandsdalene anlagt i tidligere dannede<br />
lavninger i morænelandskabet, herunder i tunneldale. Igennem sidste istid er der under skiftende<br />
perioder med afsmeltning blevet skabt terrasseflader i siderne af flere af smeltevandsdalene.<br />
Terrassefladerne opstår ved at smeltevandsmængden skiftevis aftager og tiltager. Ved gradvis<br />
mindre vandføringer samles smeltevandet i de lavtliggende dele af dalen og skærer sig derved ned i<br />
tidligere aflejringer. De nuværende vandløb er endvidere flere steder nedskåret i de oprindelige<br />
flodlejrer. Jordbundsforholdene i smeltevandsdalene består for det meste i ferskvandsdannelser i<br />
dalbunden og velsorterde ekstramarginale aflejringer langs terrasserne. Som eksempel på en<br />
smeltevandsdal i Århus Amt kan nævnes Gudenådalen. På Djursland ses ved Auning eksempler på<br />
store smeltevandsterrasser.<br />
Hedesletten<br />
Dannes i det isfrie land foran gletscheren (proglaciale miljø) af smeltevand, der forgrener sig frit i<br />
mindre vandløb. Smeltevandet opbygger en svagt hældende kegleformet smeltevandslette med<br />
toppunkt nær gletsscherranden. Jordbundsforholdene består i velsorteret ekstramarginale<br />
aflejringer af overvejende sandede karakter. I Århus Amt forekommer områder med hedeslette på<br />
Djursland ved Tirstrup og ved Gludsted Plantage i den SV del af amtet. Gludsted Plantage er en<br />
mindre del af de omfattende arealer med sandede hedeslette, der karakteriserer det Vestjyske<br />
landskab vest for hovedopholdslinien.<br />
13
Erosionsdalen<br />
Dannes som sidedale eller kløfter, der gennemfurer siderne af tunneldalene og smeltevandsdalene.<br />
Ersosionsdalene er dannet under isfrie forhold med permafrost under sidste istid. Snemeltevand og<br />
regnvand har som følge af permafrosten løbet af på jordoverfladen de samme steder igennem mange<br />
år og derved ved erosion skabt små dale. Dalene er ofte korte og med stejle sider. Jordbundsmæssigt<br />
hænger de sammen med morænelandskaberne, de er nedskåret i. Erosionsdalene ses udbredt i hele<br />
Århus Amt.<br />
Det marine forland (Stenalderhavet)<br />
Dannes ved landhævning af tidligere marine områder og er karakteriseret ved store flade arealer. I<br />
løbet af stenalderen bredte der sig for ca. 5000 – 7000 år siden et hav (Littorinahavet), der<br />
forvandlede Danmark til et mere omfattende ørige, end det vi kender i dag. Siden stenalderen er<br />
denne havspejlsstigning imidlertid blevet overhalet af landhævningen i den nordlige del af landet,<br />
hvorved tidligere havbund er blevet til fastland. Landhævningen skyldes eftervirkninger af, at<br />
jordskorpen er blevet lettet for isens tryk. Landets sydlige del har derimod haft en i forhold til<br />
havspejlet nedadgående bevægelse siden stenalderen. Der går en 0-linie fra det nordlige Falster<br />
tværs over Fyn til Nissum Fjord i Vestjylland, hvor landet nord og syd for har haft en henholdsvis<br />
relativ hævning og synkning. Denne udvikling har bevirket, at der i den nordlige del af Århus Amt<br />
forekommer forholdsvis store arealer med marint forland mellem det oprindelige morænelandskabs<br />
kyster og den nuværende kyststrækning. Flere steder strækker det marine forland sig ind i øst og<br />
NØ vendte dale. Eksempelvis er Nørreådalen, der oprindelig har karakter af tunneldal og siden<br />
smeltevandsdal, i dag marint forland. Jordbundsforholdene i de marine områder består overvejende<br />
i marint sand og ler, der enkelte steder er overlejret af flyvesandsaflejringer.<br />
De inddæmmede arealer<br />
Kulturbestemt landskabsform dannet ved digekonstruktion og opretholdt ved grøftning og<br />
pumpning. Arealerne er fladbundet og lavtliggende, da de udgør tidligere havbund/søbund.<br />
Jordbundsforholdene er domineret af marint sand og ler. Eksempler fra Århus Amt er Kolindsund<br />
og Overgård.<br />
Jordbundsforhold<br />
Jordbundsforholdene i Danmark afspejler i overordnede træk isens udbredelsesmønster. I<br />
Østdanmark har jorderne generelt højere lerindhold, mens de mere sandede jorde er rigt<br />
repræsenteret vest for hovedopholdslinien. Jordbundsforholdene har betydning for<br />
arealanvendelsen, hvorfor de bedste dyrkningsjorde fordeler sig i Østdanmark. Indenfor det<br />
østdanske område kan der være stor variation som følge af de mange isfremstød og genfremstød der<br />
har fundet sted. Indenfor Århus Amt er følgende overordnede jordbundstyper repræsenteret:<br />
Moræneaflejringer<br />
Moræne dækker over et gletscher aflejret materiale og består i en usorteret blanding af ler, silt,<br />
sand, grus og sten.<br />
Moræneler<br />
Moræneleret har et relativt højt lerindhold og er den mest udbredte jordbundstype i Østdanmark. De<br />
gode dyrkningsjorde i Danmark er nært relateret til denne jordtype. Moræneleret er endvidere den<br />
mest dominerende jordbundstype i Århus Amt og ses udbredt i den centrale og sydlige del af amtet.<br />
14
Moræne sand- og grus<br />
Denne jordtype domineres af sandede og grusede materiale. I Århus Amt er jordbundstypen udbredt<br />
på den nordlige og centrale del af Djursland.<br />
Smeltevandsaflejringer<br />
Materialer aflejret af smeltevand fra gletsschere er sorteret i tydelige lag og inddeles i følgende<br />
sedimentære typer efter kornstørrelse:<br />
Smeltevandsand- og grus<br />
Denne jordbundstype er den mest udbredte i Vestdanmark og forekommer endvidere i stor mængde<br />
i Nordjyllands Amt syd for Limfjorden. I Århus Amt er typen udbredt i den nordlige del nær<br />
grænsen til Nordjylland Amt samt i den SV del nær hovedopholdslinien.<br />
Smeltevandsler<br />
I Århus Amt ses typen udbredt på det SV Djursland.<br />
Ekstramarginale aflejringer<br />
Smeltevandsaflejringer, der er afsat af smeltevandsfloder foran isranden. Jordtypen er meget<br />
udbredt i Vestdanmark. I Århus Amt forekommer typen som et bælte henover det sydlige og<br />
vestlige Djursland samt som spredte partier i den centrale og vestlige del af amtet.<br />
Marint sand og ler<br />
De marine aflejringer udgør tidligere bundsedimenter. Aflejringernes karakter varierer fra<br />
lerholdige/organiske bundsedimenter i tidligere bugter og vige til sand og grus på steder, der har<br />
vendt ud mod mere åbne farvande. Jordbundstypen er mest udbredt i det nordlige Jylland. I Århus<br />
Amt er jordtypen mest udbredt i den nordlige del af amtet grænsende til Nordjyllands Amt samt på<br />
Anholt og Samsø.<br />
Flyvesand<br />
Materiale der er eroderet, transporteret og aflejret af vinden. Ved større ophobninger dannes klitter.<br />
Jordbundstypen ses udbredt som langstrakte bælter lang Jyllands vestkyst og forekommer ofte i<br />
tilknytning til marine aflejringer. I Århus Amt ses spredte partier tæt ved kysten af det nordlige<br />
Djursland samt på Anholt.<br />
Strandvolde<br />
Materiale bestående i sand, grus og sten, der er eroderet, transporteret og aflejret af havet. Havet har<br />
siden stenalderen eroderet i istidslandskabets udsatte kyster og udformet klinter, hvorfra materiale<br />
er blevet ført væk og brugt til opbygning af strandvolde langs mere rolige kyststrækninger.<br />
Strandvolde forekommer som spredte partier i tilknytning til områder med marine aflejringer flere<br />
steder i Århus Amt.<br />
Ferskvandsdannelser<br />
Materiale der er aflejret i ferskvandsmiljøer og ofte i tilknytning til lavbundsarealer.<br />
Ferskvandsdannelserne kan være sammensat af både organisk materiale som plante- og dyrerester<br />
og uorganisk materiale. Jordbundstypen ses udbredt i hele Århus Amt.<br />
15
Prækvartære aflejringer<br />
Materiale der er ældre end kvartære aflejringer, dvs. ældre end 2, 5 millioner år. Der er meget få af<br />
disse aflejringer i landet som helhed. I Århus Amt ses et større parti ved Lysnet og Ølst Bakker<br />
centralt i amtet samt enkelte mindre partier langs kysten.<br />
16
Oversigtskort over naturgeografiske regioner<br />
17
Tabel med naturgeografiske regioner<br />
NG region<br />
nr. NG Region navn Kode NG region nr. NG Region navn Kode<br />
1 Skalsådalen Gbab 49 Salten Ådal Gggb<br />
2 Skjellerup Morænelandskab Agaa 50 Mossø Sølandskab Ehdb<br />
3 Assens Morænelandskab Ageb 51 Ry Dødislandskab Dfd<br />
4 Kastbjerg Tunneldal Hgab 52 Jeksen Morænelandskab Afbb<br />
5 Purhus Morænelandskab Afab 53 Skanderborg Morænelandskab Ageb<br />
6 Spentrup Morænelandskab Ag(e/f) 54 Hørning Morænelandskab Afaa<br />
7 Randers Morænelandskab Aff 55 Tranbjerg Dødislandskab Dfd<br />
8 Randers Fjord Kca 56 Holme Randmoræne Cfeb<br />
9 Holbæk Morænelandskab Aff 57 Malling Randmoræne Cfeb<br />
10 Ærum Morænelandskab Agaa 58 Solbjerg Sølandskab Hfba<br />
11 Nørreådalen Kbab 59 Virring Morænelandskab Af(e/f)a<br />
12 Mammen Morænelandskab Afab 60 Skanderborg Sølandskab Hhdb<br />
13 Svinding Morænelandskab Agcb 61 Tebstrup Bakkelandskab Xfeb<br />
14 Gudenådalen Khab 62 Hovedgård Dødislandskab Dfda<br />
15 Stevnstrup Morænelandskab Age 63 Åkær Å Smeltevandsdal Ghab<br />
16 Helstrupdalen Ghab 64 Odder Morænelandskab Afea<br />
17 Randers Morænelands Affb 65 Gylling Næs Afa<br />
18 Assentoft Morænelandskab Aff 66 Sondrup Randmoræne Cgcb<br />
19 Væth Morænelandskab Afab 67 Brigsted Moræneflade Afbb<br />
20 Lysnet Randmorænelandskab CXeb 68 Alrø Afb<br />
21 Alling Å Tunneldal Hhab 69 Tranebjerg Randmoræne Chdb<br />
22 Gudenådalen Ghab 70 Stavns Fjord Kca<br />
23 Thorsø Morænelandskab Af(e/f)b 71 Nordby Randmoræne Cgbb<br />
24 Gjern Å Tunneldal Hfgb 72 Fjellerup Kystlandskab Kcaa<br />
25 Lilleådalen GHab 73 Gjerrild Nordstrand Kcab<br />
26 Hornslet Morænelandskab Afea 74 Vivild Morænelandskab Afe<br />
27 Rosenholm Ådal Nbab 75 Glesborg Morænelandskab Aadb<br />
28 Mørke Morænelandskab Afea 76 Ærum-Djurs Morænelandskab Aeab<br />
29 Skødstrup Dødislandskab Dfda 77 Veggerslev Ådal Gbaa<br />
30 Egå Tunneldal Hfab 78 Hammelev Morænelandskab Aefb<br />
31 Hinge Sø tunneldal Hhgb 79 Kolindsund Mca<br />
32 Silkeborg Dødislandskab Dfda 80 Grenå Kyst Kcaa<br />
33 Funder Ådal Ghab 81 Trustrup Morænelandskab Ageb<br />
34 Silkeborg Sølandskab Ghab 82 Skodå Ådal Ghaa<br />
35 Hørup Morænelandskab Ag(e/f)b 83 Pederstrup Morænelandskab Affb<br />
36 Linø Smeltevandsdal Gggb 84 Tirstrup Hedeslette Eha<br />
37 Løsby Morænelandskab Affa 85 Thorsager smeltevandsterrasse Jh(a/f)b<br />
38 Lynbygård tunneldal Nfab 86 Auning Smeltevandsterrasse Jha<br />
39 Hammel Morænelandskab Aff 87 Rønde Randmoræne Cfeb<br />
40 Sorring Morænelandskab Afeb 88 Mols Bjerge/Ebeltoft Randmoræne Cgdb<br />
41 Århus Morænelandskab Afbb 89 Stubbe Sø Kcab<br />
42 Århus Ådal Hbab 90 Hyllested Morænelandskab Aedb<br />
43 Knudå Sølandskab Gggb 91 Elsegårde Morænelandskab Afbb<br />
44 Gammel Ry Morænelandskab Agdb 92 Skødshoved Randmoræne Cgeb<br />
45 Them Morænelandskab Agdb 93 Vrinners Morænelandskab Afea<br />
20
46 Gludsted Plantage Eha 94 Helgenæs Morænelandskab Agdb<br />
47 Bryrup Tunneldal Hggb 95 Anholt Kada<br />
48 Vinding Morænelandskab Ag(e/f) 96 Tunø Acbb<br />
21
NG-regioner Århus Amt<br />
1) Gbab – Skalsådalen<br />
Smeltevandsdalen breder sig ind i Århus, Nordjyllands og Viborg amter med den østlige del<br />
beliggende i Århus Amt. Smeltevandsdalen har hesteskoform og løber fra Nørreådalen i syd til<br />
Hjarbæk Fjord i NV. I den NV del ved Hærup Sø afgrænses regionen imidlertid. Dette skyldes, at<br />
det sidste stykke af smeltevandsdalen mellem Hærup Sø og Hjarbæk Fjord er overlejret af marint<br />
forland og således dannelsesmæssigt forskellig fra resten af smeltevandsdalen. Smeltevandsdalen<br />
afgrænses mod øst og vest af hævede morænelandskaber. Regionen har en udstrækning på ca. 35<br />
km og er på det bredeste sted op til 3,5 km bred. Der er tale om en ådal, da Skals Å har sit forløb<br />
gennem dalen. Åen har sit udspring vest for Tuemose, hvorfra den løber mod Hjarbæk Fjord i NV.<br />
Regionen udgøres af en fladbundet dal. Flere steder langs dalens sider ses i kote 17 – 20 og i mindre<br />
grad i kote 8 – 9 rester af terrasser fra tidligere glaciale afsmeltningsstadier. Erosionsdale er enkelte<br />
steder nedskåret i dalens sider og terrasser. Jordbundsforholdene domineres af ferskvandsdannelser.<br />
Langs siderne af dalen forekommer i forbindelse med terrasseresterne ekstramarginale aflejringer<br />
og smeltevandssand- og grus samt i mindre grad moræneler. De lavest beliggende dele af dalen er i<br />
tilknytning til åløbet. Udspringet er ca. i kote 15, hvorfra åen falder til Hjarbæk Fjord (ca..kote 5<br />
ved Hærup Sø). I den sydlige del af dalen falder terrænet til ca. kote 2 i tilknytning til et mindre<br />
vandløbs (Vejlebæk) tilløb til Nørre Å. Flere steder er dalen og terrasserne afgrænset mod de<br />
hævede morænelandskaber af skrænter med hældninger på op til over 12 gr. Vandelementerne<br />
består foruden Skals Å af Vejlebæk i syd og Kousted og Tjele åer, der begge løber til Skals Å fra de<br />
omkringliggende morænelandskaber samt flere mindre tilløbende bække. I den nordlige del er en<br />
sø, Klejstrup Sø. Flere steder langs dalbunden ses eng- og moseområder, hvilket mest tydeligt<br />
fremtræder i den SØ del. De landskabsdannende processer tilskrives det glaciale afsmeltningsmiljø,<br />
hvor strømmende smeltevand igennem flere stadier har skabt en fladbundet ekstramarginal<br />
smeltevandsdal med terrasser. Efterfølgende har postglaciale fluviale processer overlejret dalbunden<br />
med ferskvandsaflejringer. Enkelte steder har fluviale processer skabt erosionsdale. Kompleksiteten<br />
af regionen er høj som følge af mange skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12gr.<br />
2) Agaa – Skjellerup Morænelandskab<br />
Morænelandskab beliggende syd for Mariager Fjord og Hobro med ca. 2/3 af regionen indenfor<br />
Nordjyllands Amt og 1/3 indenfor Århus Amt. Mod øst afgrænses regionen af Assens<br />
Morænelandskab, mod vest af Skalsådalen og mod syd af Kastbjerg Tunneldal. Landskabet består<br />
overvejende i smeltevandsaflejringer. I den vestlige del syd for Nørre Onsild forekommer et<br />
dødislandskab. Flere steder nær grænserne til Mariager Fjord i nord og tunneldalen i syd er<br />
nedskåret erosionsdale i plateauet. Jordbundsforholdene er som i morænelandskabet øst for<br />
domineret af aflejringer af smeltevandssand- og grus. Centralt i regionen og i den vestlige del<br />
forekommer partier med moræneler. Spredt rundt på plateauet forekommer små partier med<br />
ferskvandsdannelser og morænesand- og grus. Terrænet er karakteriseret som en flade beliggende i<br />
ca. kote 45 – 50. Enkelte terrænmæssige variationer forekommer i form af et lokalt storbakket<br />
område ved Nonneholt i øst og et småbakket område syd for Nørre Onsild i vest. I mange af<br />
erosionsdalene og i overgangen til Mariager Fjord overstiger hældningerne 12 gr. Landskabet<br />
indeholder få vandelementer i form af korte bække, der løber i flere af erosionsdalene. De<br />
landskabsdannende processer er glacialt betinget, hvor smeltevandsaflejringer har overlejret et<br />
bundmorænelandskab. Kompleksiteten af regionen er moderat som følge af at ca. 25 % af jorden<br />
afviger fra den dominerende type.<br />
22
3) Ageb – Assens Morænelandskab<br />
Morænelandskabet er beliggende i det NØ hjørne af amtet med det yderste område syd for Hadsund<br />
hørende til Nordjyllands Amt. Mod vest grænser regionen op til Skjellerup Morænelandskab og<br />
mod nord afgrænses området af Mariager Fjord, der oprindelig er dannet som en tunneldal. Mod øst<br />
afgrænses regionen af marint forland og mod syd af Kastbjerg Tunneldal. Morænelandskabet<br />
brydes tre steder af randmorænelandskaber, hvilket terrænmæssigt giver regionen en storbakket<br />
karakter. Markante sammenhængende randmorænelandskaber forekommer SØ for Mariager ved<br />
grænsen til morænelandskabet mod vest og SØ for Hadsund ved overgangen til det flade marine<br />
forland i øst. Umiddelbart syd for Assens forekommer et mindre markant sammenhængende<br />
randmorænelandskab og øst for byen forekommer tillige en smal indskåret bræmme med marint<br />
forland. I overgangene til de omkringliggende lavtliggende regioner er flere steder nedskåret<br />
erosionsdale. Jordbundsforholdene domineres af smeltevandssand- og grus. Lokalt forekommer<br />
partier med moræneler, ferskvandsdannelser og smeltevandsler. Enkelte steder forekommer marint<br />
sand og ler i overgangen til Mariager Fjord. I den vestlige del af regionen er store dele af terrænet<br />
ved randmorænen beliggende i kote 60 til 85 og kulminerer ved Sølehøj i kote117. Terrænet ved<br />
den centralt beliggende randmoræne er overvejende imellem kote 40 og 60 med Simonshøj i kote<br />
68 som højeste punkt. Randmorænen i den østlige del af regionen er beliggende imellem kote 30 og<br />
44 med højeste punkt i kote 56 (Hanehøj). Det lavest beliggende område i regionen er den indskåret<br />
bræmme med marint forland øst for Assens i kote 2. Den resterende del af regionen er overvejende<br />
beliggende imellem kote 20 og 60. Regionen indeholder mange skråninger med hældninger på 6-12<br />
gr. overvejende i randmorænemiljøerne. Vandelementerne udgøres af Kastbjerg Å, der løber fra<br />
tunneldalen i syd til Mariager Fjord i nord, samt mose- og engarealer i tilknytning til denne.<br />
Desuden forekommer flere mindre bække i tilknytning til erosionsdalene. De landskabsdannende<br />
processer tilskrives det glaciale miljø, hvor randmorænebakker er blevet overlejret af<br />
smeltevandsaflejringer, samt i mindre grad det marine og fluviale miljø. Kompleksiteten af regionen<br />
er høj som følge af mange bakker med hældninger over 6 gr.<br />
4) Hgab – Kastbjerg Tunneldal<br />
Langstrakt NØ - SV orienteret tunneldal beliggende i Århus og Nordjyllands amter syd for Assens<br />
Morænelandskab og Skjellerup Morænelandskab. Mod øst afgrænses tunneldalen af marint forland,<br />
mod vest af Skalsådalen og mod syd af morænelandskaberne omkring Randers, Purhus og<br />
Spentrup. Fra øst til vest har tunneldalen en udstrækning på ca. 30 km og en bredde varierende fra<br />
ca. 600 m op til ca. 3km på det bredeste sted. Der er tale om en ådal, da to vandløb har deres forløb<br />
gennem dalen. Vandskellet er umiddelbart vest for Kjellerup Hovedgård, hvorfra Kastbjerg Å løber<br />
mod øst til Mariager Fjord, og Østerkær Bæk løber mod vest til Skals Å. Tunneldalsforløbet er to<br />
steder brudt af ”øer” (rester) af yngre moræne aflejringer ved Vester Tørslev og Kjellerup<br />
Hovedgård. I overgangene til de tilgrænsende morænelandskaber er flere steder nedskåret<br />
erosionsdale. Jordbundsforholdene domineres svagt af smeltevandssand- og grus, der overvejende<br />
forekommer som langstrakte partier langs dalens sider. Ferskvandsdannelser ses udbredte som lange<br />
sammenhængende bælter i dalbunden, der i den østlige del er sammenhængende med<br />
ferskvandsdannelser i morænelandskabet mod nord. I tilknytning til øerne med moræne aflejringer<br />
forekommer moræneler. Nær dalens grænse til Skalsådalen i vest ses små partier med<br />
ekstramarginale aflejringer. Terrænet i tunneldalen er over store strækninger karakteriseret ved en<br />
fladbundet ådal. Der ses dog omkring vandskellet og i tilknytning til moræneøerne en terrænmæssig<br />
variation. Fra vandskellet beliggende i ca. kote 35 falder ådalen mod øst til en flade beliggende<br />
mellem kote 6 og 18. Fra vandskellet mod vest falder ådalen til en snæver ådal beliggende i kote 10<br />
– 13. Lokalt på moræneøerne ses højder op til kote 55 (Højbo) og kote 46 (Tørslevstenen). I<br />
områderne ved og nær moræneøerne samt langs den snævre ådal i den vestlige del afgrænses ådalen<br />
23
af dalsider med hældninger på op til over 12 gr. Vandelementerne udgøres foruden Kastbjerg Å og<br />
Østerkær Bæk af to søer, Glenstrup Sø og Kjellerup Sø samt partier med enge og moser langs<br />
vandløbene. De landskabsdannende processer henføres til det subglacialemiljø, hvor smeltevand fra<br />
ismassen har eroderet underlaget. Tunneldalen har oprindelig udgjort en langstrakt<br />
sammenhængende tunneldal med tunneldalen ved Tjele Langsø længere mod vest, men er<br />
efterfølgende blevet afskåret fra denne ved dannelsen af Skalsådalen. I mindre grad har fluviale<br />
processer været landskabsdannende. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end<br />
25 % af jorden afviger fra den dominerende type, og det overvejende i form af ferskvandsdannelser.<br />
5) Afab – Purhus Morænelandskab<br />
Morænelandskabet ligger i Århus og Nordjyllands amter og grænser mod øst op til Spentrup<br />
Morænelandskab, der har en anden jordbundsmæssig sammensætning. Mod nord afgrænses<br />
regionen af Glenstrup Sø og mod vest og syd af Skalsådalen. Morænelandskabet består i<br />
smeltevandsaflejringer og bundmoræneaflejringer. I den centrale del omkring Fårup Mark og<br />
Handest Hede forekommer et område med dødisrelief. Regionen indeholder enkelte erosionsdale i<br />
overgangen til Skalsådalen, og umiddelbart syd for dødisområdet gennemskærer en Ø-V orienteret<br />
erosionsdal plateauet. Jordbundsforholdene domineres af moræneler, der ses udbredt i den sydlige<br />
og centrale del. Store partier med smeltevandssand- og grus ses i den centrale og nordlige del, mens<br />
mindre partier med morænesand- og grus samt ferskvandsdannelser er spredt over hele regionen.<br />
Terrænet har over det meste af regionen fladt til småbakket karakter og er beliggende i kote 35 til<br />
55. I den gennemskærende erosionsdal falder terrænet fra ca. kote 30 i den østlige del til ca. kote 15<br />
ved overgangen til Skalsådalen. Der er få skrænter med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr.<br />
Vandelementerne er få og udgøres af bække, der løber i nogle af erosionsdalene. De<br />
landskabsdannende processer tilskrives det glaciale miljø, hvor smeltevandsaflejringer delvist<br />
overlejrer bundmoræneaflejringer. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end<br />
25 % af jorden afviger fra den dominerende type.<br />
6) Ag(e/f) – Spentrup Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod øst og syd af Randers (nord) Morænelandskab, der har en anden<br />
jordbundsmæssig sammensætning. Mod nord afgrænses regionen af Kastbjerg Tunneldal og mod<br />
vest af Purhus Morænelandskab. Regionen består overvejende i yngre smeltevandsaflejringer, og i<br />
den østlige del forekommer et sammenhængende randmorænelandskab, der strækker sig ind i den<br />
syd for liggende region. Erosionsdale er nedskåret i landskabet øst for Dyrby i overgangen til<br />
tunneldalen og i den vestlige del ved Asferg, hvor dalen strækker sig ind i den tilgrænsende region.<br />
Jordbundsforholdene er domineret af smeltevandssand- og grus, og regionen udgør den sydlige del<br />
af et større område strækkende sig til Limfjorden, hvor denne jordtype er dominerende. Regionen<br />
hænger således jordbundsmæssigt sammen med regionerne omkring Assens og Skjellerup kun<br />
adskilt af en tunneldal. Mindre partier med ferskvandsdannelser og moræneler forekommer<br />
overvejende i den vestlige del. Terrænet er let bølget over store strækninger. I et mindre område SV<br />
for Gassum har terrænet mere fladekarakter. I randmorænemiljøet ved Stolsbjerg Høje og Mostrup<br />
forekommer mere storbakket terrænformer. I erosionsdalene forekommer skrænter med hældninger<br />
på >12 gr. Højderne af det bølgede morænelandskab varierer mellem kote ca. 35 og 55. I<br />
randmorænelandskabet er højder op til kote 99 (Vorhøj). Vandelementer optræder mest i den SV<br />
del af regionen i form af flere mindre bække samt Kousted Å. Åen samt Kåtbæk løber til<br />
Skalsådalen. Mindre områder med mose og eng ses i tilknytning til nogle af vandløbene. De<br />
landskabsdannende processer tilskrives det glaciale miljø, hvor smeltevandsaflejringer har<br />
overlejret et bundmorænelandskab.<br />
24
7) Aff – Randers (nord) Morænelandskab<br />
Morænelandskab beliggende syd for Kastbjerg tunneldal og Purhus Morænelandskab, vest for det<br />
marine forland ved Randers Fjord, øst for Skalsådalen og umiddelbart nord for Gudenåens udløb.<br />
Regionen ligger i vinkelform SØ for Spentrup Morænelandskab, der har en anden jordbundsmæssig<br />
sammensætning. Morænelandskabet består hovedsageligt i yngre bundmoræneaflejringer. I den<br />
østlige del forekommer et sammenhængende randmorænelandskab, der fortsætter ind i Spentrup<br />
Morænelandskab. Mindre tunneldalsformationer forekommer i SV ved Fussing Sø og i øst langs<br />
Tvede Å. Mindre erosionsdale forekommer langs regionens overgange til de omkringliggende<br />
lavtliggende områder. Jordbundsforholdene består overvejende i moræneler. Partier med<br />
smeltevandsand- og grus forekommer i den NØ del af regionen og i den vestlige del.<br />
Ferskvandsdannelser ses spredt i de lavtliggende områder og i tilknytning til flere af de nedskårne<br />
erosionsdale. Den mest dominerende terrænform er de bølgede bakker, der ses mest udbredte i den<br />
NØ del mellem Havndal og Øster Tørslev, den SØ del mellem Tvede og Gimming, og i den SV del<br />
mellem Randers og Øster Bjerregrav. Storbakket terrænformer ses ved Hald i<br />
randmorænelandskabet. I flere af erosionsdalene og i tunneldalene ses skråninger med hældninger<br />
på op til over 12 gr. Højderne i landskabet varierer mellem kote ca. 50 – 70 i det bølgede landskab<br />
til kote 104 ved Hald på randmorænen. Vandelementerne udgøres primært af korte vandløb i<br />
tilknytning til erosionsdalene, og Fussing Sø og Tjele Å i tilknytning til tunneldalene. NØ for Hald<br />
løber Øster Tørslev Å fra Gjerlev Kær til det marine forland i øst. De landskabsdannende processer<br />
tilskrives det glaciale miljø og i mindre grad det fluviale.<br />
8) Kca – Randers Fjord<br />
Stort sammenhængende forgrenede område med hævet marint forland strækkende sig fra Mariager<br />
Fjord i nord, Randers Fjord i vest, Auning i syd og Hevring Hede i øst. Centralt i regionen er et<br />
hævet morænelandskab ved Ørsted, der udgør en anden NG-region. Grænsende til havet<br />
forekommer der i den østlige del af regionen ved Hevring Hede klitdannelser, mens der i den NØ<br />
del ved Overgård er et tørlagt inddæmmet areal. Jordbundsforholdene er præget af landhævningen<br />
og består overvejende i aflejringer af marint sand og ler. Langs overgangene til de tilgrænsende<br />
morænelandskaber forekommer flere steder langstrakte smalle partier med moræneler og<br />
smeltevandssand- og grus samt i mindre grad ekstramarginale aflejringer. Nær udløbene fra<br />
tilgrænsende åer og bække forekommer ofte mindre partier med ferskvandsdannelser. Endvidere ses<br />
enkelte steder flyvesandsaflejringer samt ved Hevring Hede tillige strandvoldsdannelser.<br />
Størstedelen af regionen udgøres af en lavtliggende flade beliggende i kote 0 til ca. 3. Fladen<br />
afgrænses mod de omkringliggende morænelandskaber af skråninger, der enkelte steder fremtræder<br />
som reilkte kystskrænter med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr. Vandelementerne udgøres af flere<br />
mindre bække og et ofte fintmasket net af grøfter og kanaler. Regionen er præget af relativt unge<br />
landskabsdannende processer, herunder overvejende marine og i mindre grad fluviale og æoliske.<br />
9) Aff – Holbæk Morænelandskab<br />
Mindre hævet morænelandskab beliggende i den østlige del af regionen med hævet marint forland<br />
tæt ved kysten til Kattegat. Regionen består overvejende i moræneaflejringer samt et lille område<br />
med usammenhængende randmorænelandskab i den SØ del, et område med klit i den sydlige del og<br />
en smal nedskåret erosionsdal med marint forland i den østlige del. Mindre erosionsdale er<br />
nedskåret i overgangene til det omkringliggende marine forland. Jordbundsforholdene er domineret<br />
af moræneler med enkelte små partier med smeltevandsler og smeltevandssand- og grus. Terrænet<br />
har en bølget karakter og stiger fra ca. kote 17 – 22 i den sydlige del omkring Ørsted til ca. kote 32<br />
– 45 i den nordlige del. Den østlige del af regionen udviser en større terrænmæssig variation, da<br />
landskabet øst for Holbæk gennemskæres af en erosionsdal beliggende i kote 3 (Ingerslev Å).<br />
25
Regionen afgrænses mod det flade marine forland af skrænter i den NØ del ved Ryderne (>12 gr.), i<br />
den vestlige del ved Udby (>12 gr.) og syd og nord for Kare (0 – 6 gr.). Vandelementerne i<br />
regionen udgøres af Ingerslev Å samt engarealer i tilknytning til denne. Enkelte steder forekommer<br />
korte bække, der løber fra det hævede morænelandskab til det marine forland. De<br />
landskabsdannende processer består overvejende i glaciale processer samt i mindre grad marine og<br />
fluviale processer.<br />
10) Agaa – Ørum Morænelandskab<br />
Morænelandskabet er beliggende i Viborg og Århus amter og afgrænses mod øst af Skalsådalen,<br />
mod nord og vest af tunneldalen ved Tjele Langsø og mod syd af Nørreådalen. Landskabet består i<br />
smeltevands- og moræneaflejringer. Flere steder i overgangene til de omkringliggende dale ses<br />
erosionsdale nedskåret i plateauet. Jordbundsforholdene domineres af smeltevandsand- og grus, der<br />
ses udbredt i hele regionen. Større partier med morænesand- og grus og moræneler forekommer i<br />
henholdsvis den vestlige og sydlige del af regionen. Terrænet har fladekarakter og ligger over store<br />
dele af regionen i kote 50-60. I tilknytning til flere af erosionsdalene ses skråninger med hældninger<br />
på 6-12 gr. og >12 gr. Vandelementerne udgøres af mindre bække, der løber i nogle af<br />
erosionsdalene. De landskabsdannende processer er glacialt betinget, hvor et antageligt tidligere<br />
bundmorænelandskab er blevet overlejret af smeltevandsaflejringer. Kompleksiteten af regionen er<br />
moderat som følge af, at ca. 25 % af jorden afviger fra den dominerende type.<br />
11) Kbab – Nørreådalen<br />
Regionen udgøres af en smal langstrakt stenalderhavs - fjord der breder sig fra Gudenådalen i øst til<br />
Faldborgdalen (Viborg Amt) i vest. Mod nord og syd afgrænses fjorden af højtliggende<br />
morænelandskaber, og midtvejs i forløbet støder den op til Skalsådalen. Regionen har en<br />
udstrækning på ca. 35 km og er op til 3,5 km bred med dalsider. Der er tale om en ådal, da Nørreå<br />
løber gennem dalen fra vest mod øst. Regionen består foruden det hævede marine forland i<br />
langstrakte smalle terrassepartier, der ligger i niveauer mellem kote 10 og 30 langs dalbunden.<br />
Disse terrasser er rester af landskabsformer skabt af tidligere smeltevandsfloder, der har løbet<br />
gennem dalen. Erosionsdale er enkelte steder nedskåret i dalens sider og terrasser. Midtvejs i<br />
dalforløbet nær tilløbet fra Skalsådalen forekommer en enkeltstående bakke, der er en erosionsrest<br />
af et morænelandskab. Jordbundsforholdene domineres af ferskvandsdannelser. Langs siderne af<br />
dalen forekommer i forbindelse med terrasserne flere steder ekstramarginale aflejringer. Endvidere<br />
forekommer smeltevandssand- og grus og moræneler i tilknytning til terrasserne. Erosionsresten af<br />
morænelandskabet består udelukkende i moræneler. Dalbunden udgøres af en langstrakt flade med<br />
de lavtliggende dele i tilknytning til åløbet. I den vestlige del er åen i ca. kote 4 faldende til ca. kote<br />
1 i den østlige del. Flere steder er dalen og terrasserne afgrænset mod de hævede morænelandskaber<br />
af skrænter med hældninger på op til over 12 gr. Vandelementerne består foruden Nørreå af en<br />
række bække, der løber til åen fra de omkringliggende morænelandskaber og mindre sidedale. Flere<br />
steder langs dalbunden ses eng- og moseområder, hvilket mest tydeligt fremtræder i den centrale og<br />
østlige del. De landskabsdannende processer har oprindeligt været glacialt betinget, idet<br />
Nørreådalen menes at være en tunneldal. Efterfølgende har dalen fået karakter af smeltevandsdal,<br />
da smeltevandsfloder igennem flere stadier fra skiftende retninger har gennemstrømmet dalen og<br />
skabt de i dag synlige terrasser langs dalsiderne. Senere i dannelsesforløbet har stenalderhavet bredt<br />
sig og skabt en langstrakt fjord i dalen. Denne er efter landhævningen ved fluviale processer endelig<br />
blevet overlejret af ferskvandsaflejringer. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af mange<br />
skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12gr.<br />
26
12) Afab – Mammen Morænelandskab<br />
Morænelandskabet er beliggende i Viborg og Århus amter og afgrænses mod øst af Helstrupdalen,<br />
mod nord af Nørreådalen, mod vest af Faldborgdalen og mod syd af Gudenådalen. Landskabet<br />
består overvejende i yngre bundmoræneaflejringer. En smal Ø-V orienteret tunneldal<br />
gennemskærer den nordlige del af regionen og i den SV del ses et område med dødisrelief. Mange<br />
steder i overgangene til de omkringliggende dale ses erosionsdale nedskåret i plateauet.<br />
Jordbundsforholdene domineres af moræneler, der ses udbredt over hele plateauet. Langs<br />
overgangene til Gudenådalen i syd og Faldborgdalen i vest forekommer langstrakte partier med<br />
smeltevandssand- og grus. I overgangen til Faldborgdalen ses endvidere partier med<br />
ekstramarginale aflejringer. I tilknytning til tunneldalen ses langstrakte partier med<br />
ferskvandsdannelser. Terrænet har i størstedelen af regionen fladekarakter og ligger imellem kote<br />
ca. 50 og 70. I tunneldalen er dalbunden beliggende i kote ca. 20 til 40. I den SV del af regionen<br />
omkring Vindum Hede har terrænet en mere småbakket karakter. I tilknytning til erosionsdalene og<br />
tunneldalen ses mange steder skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr. Vandelementerne<br />
udgøres af bække, der løber i tunneldalen samt nogle af erosionsdalene. De landskabsdannende<br />
processer er glacialt betinget, idet landskabet udelukkende består i yngre moræne aflejringer. Den<br />
Ø-V orienteret tunneldal har muligvis været en del af et større tunneldalssystem, der har inkluderet<br />
Nørreådalen. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at regionen indeholder flere<br />
skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr.<br />
13) Agcb – Svinding Morænelandskab<br />
Morænelandskabet har en lille udstrækning og ligger som en halvø omkranset af lavtliggende<br />
arealer i form af Skalsådalen mod NV, Nørreådalen mod syd og en mindre tunneldal ved Fussing<br />
Sø mod NØ. I den østlige del er landskabet sammenhængende med Randers (nord)<br />
Morænelandskab, men adskiller sig jordbunds- og terrænmæssigt fra dette. Landskabet består i<br />
smeltevandsaflejringer, der formentlig overlejrer moræneaflejringer. Erosionsdale er nedskåret i<br />
landskabet i overgangene til ådalene mod NV og syd. En større erosionsdal gennemskærer næsten<br />
den vestlige del af regionen, mens én erosionsdal i den østlige del danner grænse til Randers (nord)<br />
Morænelandskab. Jordbundsforholdene er domineret af smeltevandssand- og grus. I den østlige del<br />
nær grænsen til Randers Morænelandskab forekommer et parti med moræneler, der strækker sig ind<br />
i den tilstødende region. Den mest dominerende terrænform er fladen, der ses udbredt fra Tindbæk i<br />
vest til Sankt Keldsgård i øst. Det er beliggende i ca. kote 50 i den vestlige del og stiger til ca. kote<br />
65 i den østlige del. Mod de omkringliggende ådale afgrænses landskabet af hældninger på op til<br />
mere end 12 gr. I den østlige del af regionen har terrænformen mere karakter af storbakket.<br />
Hældningerne til de tilgrænsende dale er mindre og terrænet kulminerer ved Lundshøj i kote 76.<br />
Vandelementerne udgøres af mindre bække, der løber i nogle af erosionsdalene samt Lillesø i den<br />
østlige del. De landskabsdannende processer tilskrives det glaciale miljø, hvor<br />
smeltevandsaflejringer formentlig har overlejret tidligere bundmoræneaflejringer. Kompleksiteten af<br />
regionen er høj som følge af mange hældninger større end 6 gr. overvejende i overgangen mellem<br />
plateauet og de lavtliggende dale samt i erosionsdalene.<br />
14) Khab – Gudenådalen<br />
Regionen udgøres af en smal stenalderhavs – fjord, der breder sig fra den nuværende Randers Fjord<br />
i øst til Langå (by) og Lilleåens udløb i SV. Mod nord og syd afgrænses fjorden af højtliggende<br />
morænelandskaber og langs vestbredden grænser forløbet to steder op til nabodale (Nørreådalen og<br />
Helstrupdalen). Fjorden har en udstrækning på ca. 15 km og er op til 3 km bred. Der er tale om en<br />
ådal, da Gudenåen løber gennem dalen fra vest mod øst. Gudenåen har sit udspring i Vejle Amt, og<br />
regionen udgør således kun den yderste lille del af dalforløbet. Regionen består foruden det hævede<br />
27
marine forland i langstrakte smalle terrassepartier, der ligger i niveauer mellem kote 9 og 20,<br />
enkelte helt op til kote 35-40 langs dalbunden. Disse terrasser er rester af landskabsformer skabt af<br />
tidligere smeltevandsfloder, der har løbet gennem dalen. Erosionsdale er enkelte steder nedskåret i<br />
dalens sider og terrasser. Jordbundsforholdene er svagt domineret af ekstramarginale aflejringer,<br />
der ses udbredt på terrasserne langs siderne af dalen. Langstrakte smalle partier med<br />
smeltevandssand- og grus forekommer flere steder på skråningerne mellem terrasserne og de<br />
bagvedliggende morænelandskaber. Ferskvandsdannelser forekommer i et langstrakt bælte gennem<br />
den centrale del af dalen. I den NØ del nær åens udløb til Randers Fjord forekommer et større parti<br />
med marint sand og ler. Dalbunden udgøres af en langstrakt flade med de lavtliggende dele i<br />
tilknytning til åløbet. I den SV del er åen i ca. kote 1,5 faldende til Randers Fjord i den østlige del.<br />
Flere steder er dalen og terrasserne afgrænset mod de hævede morænelandskaber af skråninger med<br />
hældninger på op til over 12 gr. Vandelementerne udgøres af Gudenåen samt flere mindre<br />
tilstrømmende vandløb til denne. Flere steder i dalbunden forekommer partier med eng og mose. De<br />
landskabsdannende processer har oprindeligt været glacialt betinget, idet smeltevandsfloder<br />
igennem flere stadier har gennemstrømmet dalen og skabt de i dag synlige terrasser langs<br />
dalsiderne. Efterfølgende har stenalderhavet bredt sig og skabt en fjord i dalen. Denne er efter<br />
landhævningen ved fluviale processer endelig blevet delvist overlejret af ferskvandsaflejringer.<br />
Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end 25 % af jorden afviger fra den<br />
dominerende type, og at mange af skråningerne har hældninger på 6-12 gr. og >12gr.<br />
15) Age – Stevnstrup Morænelandskab<br />
Lille morænelandskab, der ligger som en ø, omkranset af Nørreådalen mod nord, Helstrupdalen<br />
mod vest og Gudenådalen mod syd og øst. Morænelandskabet består i yngre moræne aflejringer.<br />
Jordbundsforholdene er domineret af smeltevandssand- og grus. I den sydlige del forekommer<br />
højtliggende partier med moræneler og prækvartære aflejringer i overgangen til Gudenådalen.<br />
Terrænet karakteriseres som storbakket med de højtliggende områder ved Grensten i kote 67 i den<br />
sydlige del og Helstrupgård i kote 41 i den nordlige del. I overgangene til de tilgrænsende ådale<br />
forekommer flere steder stejle skråninger, der dog karakteriseres i beskrivelserne af dalregionerne.<br />
Morænelandskabet er uden betydelige vandelementer. De landskabsdannende processer er glacialt<br />
betinget, idet landskabet er blevet afskåret fra områder mod nord og syd med samme<br />
jordbundsmæssige sammensætning af smeltevandsfloderne i de omkringliggende dale.<br />
16) Ghab – Helstrupdalen<br />
Kort smeltevandsdal med terrasser, der løber fra Nørreådalen i nord til Gudenådalen i syd. Mod øst<br />
og vest afgrænses dalen af højtliggende morænelandskaber. Dalen har en udstrækning på ca. 4,5 km<br />
og er på det bredeste sted ca. 2 km. Jordbundsforholdene domineres af ekstramarginale aflejringer,<br />
der findes i dalbunden og på terrasserne. Endvidere forekommer i dalbunden en langstrakt smal<br />
bræmme af ferskvandsdannelser. På terrasserne forekommer foruden ekstramarginale aflejringer<br />
mindre partier med moræneler, smeltevandssand- og grus samt ferskvandsdannelser. Dalbunden har<br />
fladekarakter og hælder fra kote ca. 9 i nord til kote ca. 3 i syd. Terrasserne er i flere niveauer<br />
mellem kote ca. 23 og 9 og afspejler forskellige glaciale afsmeltningsstadier. Flere steder er dalen<br />
og terrasserne afgrænset mod de højtliggende morænelandskaber af skrænter med hældninger på<br />
mellem 6 og 12 gr. og enkelte steder >12 gr. Vandelementerne udgøres af Elbæk, der løber mellem<br />
Gudenåen i syd og Nørreåen i nord. En mindre bæk, Farbæk, samt små vandløb løber til Elbækken<br />
fra det højtliggende morænelandskab i vest. De landskabsdannende processer er glacialt betinget,<br />
idet smeltevandsfloder igennem flere stadier har gennemstrømmet dalen og skabt de i dag synlige<br />
terrasser langs dalsiderne. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af at mere end 25 % af<br />
28
jorden afviger fra den dominerende type, og at mange af skråningerne har hældninger på 6-12 gr. og<br />
>12gr.<br />
17) Affb – Randers Morænelandskab<br />
Morænelandskabet er en del af Tebbestrup Formationen (smeltevandsslette delvist overlejret af<br />
moræne), der breder sig til de tilgrænsende regioner. Mod NØ og SV afgrænses regionen af andre<br />
partier af smeltevandssletten, der har andre terræn og jordbundsmæssige sammensætninger. Mod<br />
NV, N og Ø afgrænses regionen af marint forland, mens den mod S afgrænses af Allingådalen og<br />
Lystrup og Ølst Bakker. Regionen er sammensat af forskellige landskabsformer.<br />
Tunneldalsformationer kan erkendes som sammenhængende lavninger i den nordlige del af<br />
regionen mellem Haldsø og Paderup Mose og langs Brusgård Møllebæk mellem Paderup Mose og<br />
Allingådal i syd. I den sydlige del af regionen forekommer et mindre område med dødis relief langs<br />
Brusgård Møllebæk. Den resterende del af regionen består i yngre bundmoræneaflejringer. Mindre<br />
erosionsdale er nedskåret i den nordlige del af regionen, der grænser til det marine forland.<br />
Jordbundsforholdene afspejler som landskabsformerne et meget sammensat landskab og er svagt<br />
domineret af moræneler, der forekommer i spredte aflejringer. Endvidere forekommer spredte<br />
aflejringer med smeltvandssand- og grus. Små partier med ferskvandsdannelser og ekstramarginale<br />
aflejringer forekommer i tilknytning til lavbundsarealerne. Terrænet afspejler de forskelligartede<br />
landskabsformer og er meget varieret. Lavbundsarealerne i den nordlige del er beliggende i ca. kote<br />
17-20, mens morænelandskabet i den NØ del er beliggende i ca. kote 40-60 med en mere bølget<br />
karakter. I den SØ del har terrænet mere karakter af et plateau beliggende i ca. kote 46-60. Samlet<br />
set giver de terrænmæssige variationer landskabet en bølget karakter. Skråninger med hældninger ><br />
12gr. forekommer i overgangen til det marine forland i N, og i SØ afgrænses regionen af skråninger<br />
langs Alling Å med hældninger på 6-12 gr. Vandelementerne udgøres af Brusgård Møllebæk, der<br />
løber via Hovbæk fra Haldsø i nord til Alling Å i syd. Endvidere forekommer i tilknytning til<br />
lavbundsarealer i den vestlige del en mindre bæk. De landskabsdannende processer er glacialt<br />
betinget, hvor en formentlig tidligere dannet smeltevandsslette (Tebbestrup Formationen) er blevet<br />
overskredet af NØ-isen, hvilket har givet landskabet bundmoræne karakter.<br />
Tunneldalsformationerne er øst-vest orienteret og er formentlig dannet af en øst/NØ fra kommende<br />
is. Kompleksiteten af regionen er høj pga. at mere end 25 % af jorden afviger fra den dominerende<br />
type.<br />
18) Aff – Assentoft Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod nord af marint forland i tilknytning til Randers Fjord og Grund<br />
Fjord. Mod SØ afgrænses regionen af marint forland i tilknytning til Allingådal, og mod syd og vest<br />
afgrænses regionen af ændringer i de terræn- og jordbundsmæssige forhold. Regionen består i yngre<br />
bundmoræneaflejringer og flere steder ses nedskåret erosionsdale i overgangene til de<br />
omkringliggende lavbundsarealer. Jordbundsforholdene er meget homogene og domineres af<br />
moræneler, der ses udbredt over det meste af regionen. Langs den østlige og vestlige afgrænsning af<br />
regionen forekommer partier med smeltevandssand- og grus. Terrænet varierer og fremtræder<br />
niveaudelt, idet plateauer forekommer i forskellig højde adskilt af jævnt til stejlt stigende<br />
skråninger. I den vestlige del og i den nordlige del ligger to plateauer i kote ca. 41-48, mens der i<br />
den østlige del ligger et plateau i ca. kote 13-19. Centralt i landskabet ligger en større bakke med<br />
toppunkt i kote 64. Samlet set giver de terrænmæssige variationer landskabet en bølget karakter. I<br />
den NV og SØ del forekommer i overgangene til det marine forland skråninger med hældninger på<br />
6-12 gr. og op til >12 gr. Disse skråninger er antageligt tidligere kystskrænter og henføres til det<br />
marine forland. Vandelementerne er få og udgøres af mindre bække, der løber i nogle af<br />
erosionsdalene. De landskabsdannende processer er glacialt betinget, hvor en formentlig tidligere<br />
29
dannet smeltevandsslette (Tebbestrup Formationen) er blevet overskredet af den fremrykkende NØis.<br />
Aflejringer af smeltevandssand- og grus er blevet overlejret af bundmoræneaflejringer.<br />
19) Afab – Væth Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod øst af randmorænelandskabet ved Lysnet og Ølst Bakker, mod<br />
syd af Lilleådalen, mod vest af Gudenådalen og mod nord af Gudenådalen og en mindre tunneldal.<br />
Plateauet består i yngre bundmoræneaflejringer. Enkelte steder er nedskrået erosionsdale med<br />
forbindelse til de omkringliggende dale. Jordbundsforholdene er svagt domineret af moræneler, der<br />
ses udbredt i den nord, syd og østlige del. Aflejringer af smeltevandssand- og grus har næsten lige<br />
så stor arealmæssig udbredelse og forekommer som spredte partier i den nord, syd og vestlige del.<br />
Større partier af morænesand- og grus forekommer i den centrale og vestlige del. Terrænet har<br />
fladekarakter i den centrale, vestlige og sydlige del. Et mindre område i den SØ del har småbakket<br />
karakter, mens den nordlige del udgør et jævnt faldende terræn ned mod Gudenådalen. Fladen<br />
ligger ca. i kote 48 i den sydlige del stigende til ca. kote 63 i den centrale del. I det småbakkede<br />
område ses højder op til kote 77 (ved Lille Lundgård). I overgangene til de omkringliggende ådale<br />
forekommer skråninger med hældninger på 6-12 gr. og op til >12 gr., der dog henføres til<br />
dalregionerne. Vandelementerne i regionen er begrænset til enkelte bække, der løber i<br />
erosionsdalene. De landskabsdannende processer er glacialt betinget, og jordbundsforholdene<br />
afspejler et komplekst dannelsesforløb, hvor en formentlig tidligere dannet smeltevandslette<br />
(Tebbestrup Formationen) er blevet overskredet af den fremrykkende NØ-is. Kompleksiteten af<br />
regionen er høj som følge af at mere end 25 % af jorden afviger fra den dominerende type.<br />
20) Cxeb – Lysnet Randmorænelandskab<br />
Randmorænelandskabet afgrænses mod øst af en tunneldal (Allingådal), mod nord og syd af<br />
morænelandskaber og mod vest af Lilleådalen. Randmorænelandskabet gennemskæres i den sydlige<br />
del af en mindre SV-NØ orienteret tunneldal, der har forbindelse til Allingådal. I den nordlige del er<br />
der et lavtliggende område mellem to store randmorænepartier, Lysnet Bakke og Ølst Bakker.<br />
Enkelte erosionsdale er nedskåret i randmorænen ved overgangene til Lilleådalen og den<br />
gennemskærende tunneldal. Jordbundsforholdene er svagt domineret af prækvartære aflejringer.<br />
Endvidere forekommer moræneler og spredte partier med smeltevandssand og grus. I det<br />
lavtliggende parti mellem randmorænerne forekommer ekstramarginale aflejringer, og<br />
ferskvandsdannelser forekommer i tilknytning til tunneldalen. Terrænet har storbakket karakter. I<br />
den vestlige del har terrænet toppunkt i kote 131 ved Lysnet, i den østlige del i kote 91 ved Højlund<br />
og i den sydlige del i kote 76 ved Tinghøj. Den gennemskærende tunneldal er beliggende i kote 15-<br />
20, og det lavtliggende parti mellem de store bakker er beliggende i ca. kote 27-43. Flere steder i<br />
randmorænemiljøet forekommer skråninger med hældninger på 6-12 gr. og enkelte steder >12 gr.<br />
Vandelementerne i regionen udgøres af Vissing Bæk, der løber fra randmorænen gennem den SV<br />
del af tunneldalen til Lilleåen. I den NØ del af tunneldalen løber Allingå. Fra erosionsdalene, der er<br />
nedskåret i randmorænen, løber mindre bække til de omkringliggende dale. Lysnet og Ølst Bakker<br />
er muligvis rester af en tidligere randmoræne opbygget af en gletscher under Saale istiden.<br />
Landskabet er efterfølgende under Weichsel istiden blevet overskredet af NØ-isen. Kompleksiteten<br />
af regionen er høj som følge af at mere end 25 % af jorden afviger fra den dominerende type, og at<br />
mange af bakkerne har hældninger større end 6 gr.<br />
21) Hhab – Alling Å Tunneldal<br />
Mindre tunneldalssystem, der forgrener sig fra Virring i nord og Øster Alling i øst til Brusgård i<br />
vest. Regionen afgrænses mod øst af marint forland og smeltevandsterrassen ved Auning. Mod nord<br />
og syd afgrænses regionen af morænelandskaber, og midtvejs i forløbet støder Rosenholm ådal til<br />
30
dalen fra syd. Mod vest afgrænses regionen af randmorænelandskabet ved Ølst bakker og et mindre<br />
område med dødis. To mindre grene af tunneldalssystemet breder sig i den vestlige del ind i de<br />
tilgrænsende regioner. Dalen har fra vest til øst en udstrækning på ca. 7 km i den nordlige gren og<br />
ca. 20 km i den sydlige gren. Dalen er ca. 2, 5 km bred i den østlige del, hvor de to grene løber<br />
sammen. Der er tale om en ådal, da Alling Å har sit forløb fra vest mod øst gennem den sydlige<br />
gren af tunneldalssystemet. I den østlige del af tunneldalssystemet forekommer et større område<br />
med marint forland, der omfatter hele den nordlige gren samt området hvor de to grene løber<br />
sammen. Det marine forland er sammenhængende med regionen øst for og breder sig til havet. Den<br />
marine påvirkning afspejles endvidere i jordbundsforholdene, der overvejende består i marint sand<br />
og ler i den østlige del. Regionen er generelt svagt domineret af ekstramarginale aflejringer, der<br />
breder sig som langstrakte bræmmer langs dalsiderne af den sydlige gren. I tilknytning til Alling Å<br />
forekommer centralt i dalen ferskvandsdannelser. I overgangene til de tilgrænsende<br />
morænelandskaber forekommer flere steder i tunneldalssystemet aflejringer af morænesand- og grus<br />
samt moræneler. Terrænet har i dalbunden fladekarakter og falder fra ca. kote 12 i den vestlige del<br />
til ca. kote 3 i den østlige del. Tunneldalssystemet består flere steder i overgangene til de<br />
tilgrænsende morænelandskaber af skråninger med hældninger på 6-12 gr. og enkelte steder op til ><br />
12gr. Vandelementerne består foruden Alling Å og Oksenbæk, der løber i henholdsvis den sydlige<br />
og nordlige del, af enkelte mindre bække og grøfter overvejende i tilknytning til det flade marine<br />
forland i øst. Rosenholm Å og Skader Å samt enkelte bække løber til dalen fra mindre sidedale og<br />
erosionsdale. I den sydlige gren forekommer flere mindre partier med moser og enge. De<br />
landskabsdannende processer henføres til det subglaciale miljø, hvor smeltevand fra ismassen har<br />
eroderet underlaget. Efterfølgende har stenalderhavet bredt sig ind i den østlige del af regionen og<br />
dannet et fladbundet område med marine aflejringer. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af<br />
at mere end 25 % af jorden afviger fra den dominerende type, og at mange af skråningerne har<br />
hældninger på 6-12 gr. og >12gr.<br />
22) Ghab – Gudenådalen<br />
Regionen er en del af en langstrakt smeltevandsdal, der strækker sig op gennem det østjyske<br />
landskab mellem hovedopholdslinien i vest og den østjyske israndslinie i øst. Regionen breder sig<br />
på en del af strækningen ind i Viborg Amt og afgrænses mod syd af søregionen ved Silkeborg<br />
Langsø og mod nord af det marine forland ved Langå. Smeltevandsdalen afgrænses langs siderne af<br />
morænelandskaber, og flere steder grænser mindre sidedale og erosionsdale til forløbet. Regionen<br />
har en udstrækning på ca. 45km og er op til ca. 6 km bred på det bredeste sted. Der er tale om en<br />
ådal, da Gudenåen løber gennem dalen fra syd mod nord. Nær Alling Å’s tilløb til Gudenåen<br />
forekommer et mindre parti med yngre moræneaflejringer. Langs dalsiderne forekommer<br />
smeltevandsterrasser i forskellige niveauer imellem kote 10 og 47 med en aftagende højde fra syd<br />
mod nord. Jordbundsforholdene er domineret af ekstramarginale aflejringer. I tilknytning til åen<br />
forekommer ferskvandsdannelser og i tilknytning til det mindre moræneparti ses aflejringer af<br />
smeltevandssand- og grus. Langs dalens sider ses flere steder langstrakte smalle partier med<br />
smeltevandssand- og grus og moræneler. Dalen udgøres af en terrassedelt flade med de lavest<br />
beliggende dele i tilknytning til åløbet. I den sydlige del nær Silkeborg Langsø er åen ca. i kote 19<br />
faldende til ca. kote 1,5 ved Langå. Flere steder er dalen og terrasserne afgrænset mod de hævede<br />
morænelandskaber af skrænter med hældninger på op til over 12 gr. Vandelementerne udgøres af<br />
Gudenåen og Tange Sø samt flere tilstrømmende åer og mange tilstrømmende bække. Langs åen<br />
ses langstrakte smalle partier med moser og enge. De landskabsdannende processer er glacialt<br />
betinget, idet smeltevandsfloder igennem flere stadier har gennemstrømmet dalen og skabt de i dag<br />
synlige terrasser langs dalsiderne. Ved fluviale processer er de lavest beliggende ekstramarginale<br />
31
aflejringer efterfølgende blevet delvist overlejret af ferskvandsaflejringer. Kompleksiteten af<br />
regionen er høj som følge af mange skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12gr.<br />
23) Af(e/f)b – Thorsø Morænelandskab<br />
Morænelandskabet er beliggende i Århus og Viborg amter og afgrænses mod nord og vest af<br />
Gudenådalen, mod øst af Lilleådalen og mod syd af Gjernå Tunneldal. Landskabsformerne<br />
domineres af yngre bundmoræneaflejringer. I den NØ del forekommer dog mindre<br />
usammenhængende partier med randmoræner. I den SV del er en mindre smeltevandsdal, som<br />
angiveligt har været sammenhængende med omkringliggende smeltevandsdale. Flere steder i<br />
overgangene til de omkringliggende ådale ses erosionsdale nedskåret i landskabet.<br />
Jordbundsforholdene domineres af moræneler, der ses udbredt over det meste af regionen. I den SV<br />
del forekommer et større sammenhængende område med smeltevandssand- og grus samt et område<br />
med ekstramarginale aflejringer. I den NV del ses flere små spredte partier med smeltevandsand- og<br />
grus, ferskvandsdannelser, smeltevandsler og morænesand- og grus. Terrænet er storbakket til<br />
bølget. Regionens højeste punkt er ved Dejehøj i kote 108 i randmorænemiljøet. I den SV del<br />
omkring Fårvang forekommer et større område med fladekarakter beliggende i ca. kote 53-65. I den<br />
yderste SV del grænsende til Gudenådalen forekommer et mindre storbakket område med højeste<br />
punkt i kote 103 (Gjern Bakker). Umiddelbart øst for Hvorslev i den nordlige del af landskabet er et<br />
mindre område af stor geologisk interesse. I området findes 5 retlinjede små dale, der menes at være<br />
opstået ved tektoniske bevægelser. Skråninger med hældninger på op til >12 gr. forekommer flere<br />
steder i tilknytning til erosionsdalene og de højtliggende bakkepartier. Vandelementerne udgøres af<br />
flere mindre bække samt Borre Å, der løber til Gudenåen. De landskabsdannende processer er med<br />
udgangspunkt i de tilstedeværende landskabsformer overvejende glacialt betinget. Et mindre<br />
område i den nordlige del har dog antageligt en tektonisk oprindelse. Kompleksiteten af regionen er<br />
høj som følge af, at mere end 25 % af jorden afviger fra den dominerende type, og at regionen<br />
indeholder mange skråninger med hældninger >12 gr.<br />
24) Hfgb – Gjern Å Tunneldal<br />
Langstrakt snæver NØ-SV orienteret tunneldal, der angiveligt har været sammenhængende med det<br />
NØ for beliggende tunneldalssystem ved Alling Å. I den NØ del støder dalen op til Lilleådalen og i<br />
den SV del Gudenådalen. Mod nord og syd afgrænses dalen af morænelandskaber. Fra NØ til SV<br />
har tunneldalen en udstrækning på ca. 22 km og er op til ca. 2 km bred. Der er tale om en ådal, da to<br />
åer har deres forløb gennem dalen. Gjern å løber i den SV del til Gudenåen og Granslev Å løber i<br />
den NØ del til Lilleåen. Vandskellet er i ca. kote 43 vest for Hammel Skov, hvorfra Granslev Å<br />
løber mod NØ til Lilleåen i ca. kote 6. Gjern Å løber fra Søbygård Sø i ca. kote 34 til Gudenåen ved<br />
Sminge Sø i ca. kote 18. Jordbundsforholdene i regionen er svagt domineret af moræneler, der<br />
udgør størstedelen af jordbunden på dalens sider. Jordbundsmæssigt er moræneaflejringerne på<br />
dalens sider sammenhængende med de tilgrænsende morænelandskaber. I dalbunden er der i<br />
tilknytning til åerne et smalt langstrakt bælte af ferskvandsdannelser. I den SV del er der på den<br />
nordlige dalside et langstrakt parti med smeltevandssand- og grus. I den NØ del af regionen ved<br />
udløbet til Lilleådalen er der en hævet moræneknold med moræneler omgivet af to smalle<br />
dalstrækninger. Terrænet er domineret af de stejle skrænter til det omkringliggende<br />
morænelandskab, der flere steder har hældninger på op til > 12 gr. Skrænternes øvre afgrænsning er<br />
i ca. kote 45-75 og enkelte steder op til > kote 90. Vandelementerne udgøres af de to åer samt<br />
Søbygård Sø. Flere steder løber mindre bække til dalen fra tilstødende erosionsdale nedskåret i<br />
morænelandskaberne. Langs åerne er flere mindre partier med moser og enge. De<br />
landskabsdannende processer er glacialt betinget. Tunneldalens orientering NØ-SV og dens<br />
sammenhæng med regionerne omkring Alling Å indikerer, at den er dannet under den<br />
32
fremrykkende NØ-is under sidste istid. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end<br />
25 % af jorden afviger fra den dominerende type, og at regionen indeholder mange skråninger med<br />
hældninger >12 gr.<br />
25) Ghab – Lilleådalen<br />
Langstrakt smal smeltevandsdal, der breder sig fra Søften i SØ til Gudenådalen ved Langå i NV.<br />
Langs begge sider er dalen afgrænset af morænelandskaber, og i området umiddelbart nord og vest<br />
for Hadsten grænser dalen op til to mindre tunneldale og et randmorænelandskab. Dalen har en<br />
udstrækning på ca. 24 km og er op til ca. 3,5 km bred. Der er tale om en ådal, da Lilleåen har sit<br />
forløb gennem dalen fra syd mod nord. Regionen udgøres af en flade med terrasser, der<br />
forekommer i kote ca. 44 i den sydlige del og ca. kote 14 i den nordlige del. Vest for Hadsten<br />
forekommer en mindre halvø med moræne aflejringer. Erosionsdale er flere steder nedskåret i<br />
dalens sider og terrasser. Jordbundsforholdene er svagt domineret af ekstramarginale aflejringer,<br />
der hovedsageligt forekommer i tilknytning til terrasserne. På skråninger i overgangen mellem<br />
terrasserne og de bagvedliggende morænelandskaber ses der langstrakte smalle partier med<br />
smeltevandssand- og grus og moræneler samt prækvartære aflejringer. Nedenfor terrasserne i<br />
tilknytning til åløbet forekommer ferskvandsaflejringer. Jordbundsforholdene på halvøen består i<br />
smeltevandssand- og grus og moræneler samt små partier af prækvartær oprindelse. Åløbet falder<br />
fra ca. kote 35 i den sydlige del til ca. kote 4 i den nordlige del. Skråningerne mod de<br />
bagvedliggende morænelandskaber har flere steder hældninger på 6-12 gr. og >12 gr.<br />
Vandelementerne består foruden Lilleåen af flere mindre bække, der løber til dalen fra tilstødende<br />
erosionsdale og tunneldale. Langs åen forekommer flere steder langstrakte smalle partier med<br />
moser og enge. De landskabsdannende processer tilskrives det glaciale afsmeltningsmiljø, hvor<br />
strømmende smeltevand har skabt en fladbundet ekstramarginal smeltevandsdal med terrasser.<br />
Efterfølgende har postglaciale fluviale processer overlejret centrale dele af dalbunden med<br />
ferskvandsaflejringer. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end 25 % af jorden<br />
afviger fra den dominerende type, og at mange af skråningerne har hældninger på 6-12 gr. og<br />
>12gr.<br />
26) Afea - Hornslet Morænelandskab<br />
Regionen består af et større morænelandskab, der ligger mellem Rosenholm Ådal mod øst,<br />
Skødstrup Dødislandskab mod syd, Ølst Bakker (randmoræne) mod nord og Lilleådalen mod vest.<br />
Det udgør således en del af de store bundmorænelandskaber, der ligger centralt i Århus Amt, som<br />
ikke er påvirket nævneværdigt af hverken hovedopholdslinien eller af den ungbaltiske is.<br />
Erosionsdale ses bl.a. i den nordlige del af områder ved Skader Å øst for Voldum og ved<br />
Alstrupmølle bæk nordøst for Hadsten, samt mod vest ved Spørring Å.<br />
Jordbunden består hovedsageligt af moræneler, der nogle steder er iblandet en del mindre partier<br />
med ekstramarginale aflejringer, smeltevandssand og –grus og ferskvandsaflejringer, hvoraf de<br />
sidste to jordarter er tilknyttet erosionsdalene. Dette giver til en vis grad området et heterogent<br />
præg mht. jordbundsforhold. Terrænet ligger generelt omkring kote 65 og må generelt klassificeres<br />
som storbakket med mindre variationer. I forbindelse med erosionsdalene forekommer mindre<br />
områder med skræntpræg og hældninger > 6º, mens der i den sydvestlige del nord for Grundfør og<br />
Trige ses et mindre område med fladekarakter. Ligeledes ses der mod øst mellem Sophie-Amalie<br />
Skov og Søby ses et mindre område med småbakket landskab. Området er moderat komplekst både<br />
pga. jordartsvariationerne og de hældninger, der optræder i forbindelse med erosionsdalene.<br />
Morænelandskabet er genneskåret af et relativt tæt net af mindre åer, bække og kanaler og kun<br />
langs Spørring Å ses en række mindre eng og mosearealer. Søer om vandhuller forekommer kun i<br />
ringe omfang.<br />
33
27) Nbab – Rosenholm Ådal<br />
Den sydlige del af regionen består af en bred issølavning, der går over i en smal smeltevandsdal, der<br />
løber mod nord med udløb i Alling Ådal. Issølavningen strækker sig fra Hornslet og Mørke i syd op<br />
til og med Andi Enge midt i området. Herfra løber smeltevandsdalen mod nord, hvor den løber ud i<br />
Alling Ådal ved Mygind. Issølavningen (ca. kote 20) er dannet i en randglacial proces som resultat<br />
af afsmeltning af en større klump sedimentdækket dødis, der har ligget foran den sydlige<br />
gletscherrand. Smeltevandsdalen er dannet ved at smeltevande er løbet fra isranden ud over<br />
dødisklumpen, som derved er blevet dækket af sedimenter, og videre ud gennem Rosenholm Ådal,<br />
som formodentlig har været en allerede eksisterende lavning. Den falder fra kote 13 ved Bendstrup<br />
Enge til kote 5 ved tilløbet til Alling Å mod nord.<br />
Jordbunden i området er meget sammensat med ferskvandsaflejringer som den dominerende jordart.<br />
Disse findes primært i issølavningen samt i bunden af smeltevandsdalen. På den vestlige del af<br />
issøfladen ses et større parti med ekstramarginale aflejringer, og langs smeltevandsdalens sider ses<br />
to bræmmer af smeltevandssand og –grus ligesom der på dalsiderne ses mindre partier med<br />
moræneler.<br />
Terrænet i hele issølavningen udgør en stor sammenhængende flade som snævrer ind mod nord,<br />
hvorefter dalbunden bliver smallere, men bibeholder sit fladepræg. Hvor dalen bliver smal stiger<br />
dalsiderne jævnt, enkelte steder stejlt, op mod de omkringliggende moræneflader. Området er<br />
komplekst primært på grund af de store jordbundsvariationer. Ud over Rosenholm Å der løber mod<br />
nord ud i Alling Å ses tillige ved Mørke Kær et mose- og søområde, hvor søen er fremkommet efter<br />
mange års tørvegravning.<br />
28) Afea - Mørke Morænelandskab<br />
Regionen udgør et leret morænelandskab (bundmoræne), der ligger i den vestlig-centrale del af<br />
Djursland er omkranset af Alling Ådal mod nord, Rosenholm Ådal mod vest, Pindstrup og<br />
Thorsager smeltevandsterrasser mod øst og Rønde Randmoræne mod syd. I den østligste del<br />
omkring Hvilsager og Kastrup ses et mindre område med dødisrelief. Området har således været<br />
beliggende lige uden for isranden fra det sidste isfremstød på Djursland (den ungbaltiske is), men<br />
har ligget så højt (stigende fra kote 35 i syd til omkring kote 50 i nord), at det kun er blevet lidt<br />
påvirket af smeltevandsprocesser fra isranden. Smeltevandet er i stedet strømmet uden om området<br />
gennem Rosenholm Ådal og smeltevandsterrasserne ved Pindstrup og Thorsager.<br />
Jordbunden i området består hovedsageligt af moræneler. Dog ses et større parti morænegrus i den<br />
sydlige del ved Mørke mens smeltevandssand og –grus ligeledes forekommer mod syd, samt langs<br />
grænsen til Rosenholm Ådal. Landskabet er enkelte steder gennemskåret af erosions dale bl.a. vest<br />
for Hvilsager og øst for Lime, hvori der ses ferskvandsaflejringer. Terrænet er storbakket i<br />
størstedelen af området med tendens til fladekarakter i den sydlige del omkring Mørke og i<br />
forbindelse med dødisaflejringerne ved Hvilsager og Kastrup er terrænet i højere grad småbakket.<br />
Toppunkter findes centralt i området lige nord for Bøjen med koter på knap 90 m ved tothøj og<br />
stjernehøj. Regionen er moderat kompleks dels på grund af det mindre dødisområde, hvor der ses en<br />
del hældninger > 6º, og dels på grund af de variationer, der ses i jordbunden i den sydlige del<br />
omkring Mørke.<br />
Vandelementer er næsten fraværende bortset fra enkelte mindre søer og vandhuller i den sydlige del<br />
af området.<br />
29) Dfda - Skødstrup Dødislandskab<br />
Regionen ligger som en sydlig forlængelse af Rønde Randmoræne og strækker sig fra Rodskov i<br />
nordøst til Søften i sydvest og fra Trige mod nord til Lystrup mod syd. Mod øst er den afgrænset af<br />
34
kysten og mod vest af Hornslet Morænelandskab. Mellem Skæring og Studstrup ses et mindre<br />
område med marint forland. Området må betegnes som et landskab med dødisrelief, som ligger i<br />
naturlig sammenhæng med de andre israndslandskaber på Djursland, der hører til den ungbaltiske<br />
is, da det er dannet ved arealtilbagesmeltning af den isrand, der også har dannet Rønde<br />
Randmoræne.<br />
Jordbunden er domineret af en matrix af moræneler, som er iblandet små og jævnt fordelte partier<br />
med ferskvandsaflejringer, smeltevandssand og –grus og smeltevandsler. På arealet med marint<br />
forland består jordbunden af marint sand og ler. Terrænet i regionen er primært småbakket og viser<br />
et meget tydeligt dødisrelief med små afløbsløse lavninger og småbakker i den centrale og nordlige<br />
del af området. Langs kysten har landskabet fladekarakter, som hurtigt går over i et terræn der stiger<br />
jævnt op mod dødislandskabet, der ligger som et plaateau. Plateauet ligger generelt omkring kote<br />
90, og en smule lavere, omkring kote 70, i den sydvestlige del ved Todbjerg. Området er moderat<br />
komplekst på grund af de mange bakker på dødislandplateauet med hældninger op til 6 º.<br />
Karakteristisk for dødislandskaber, har regionen et stort antal mindre søer, vandhuller og moser,<br />
som især ses på selve dødisplateauet og ikke i det jævnt stigende kystlandskab. Samtidig ses en<br />
række små bække, der løber fra plateauet til hhv. kysten og Egå Tunneldal mod syd.<br />
30) Hfab - Egå Tunneldal<br />
Regionen ligger mellem kysten ved Egå Strand, Århus Morænelandskab mod syd, Skødstrup<br />
Dødislandskab mod nord og Galten Issø/Lyngbygård Å mod vest. Dalen starter som en smal<br />
tunneldal med stejle dalsider ved Geding Mose og har opstrøms forbindelse mod vest med<br />
tunneldalen i den tilstødende region, der fører Lyngbygård Å. Den østligste lave og brede del af<br />
tunneldalen er overlejret af marine aflejringer, som udgør et større parti med marint forland, der<br />
strækker sig fra kysten og følger bunden af dalen i en kile ind til Lisbjerg-Terp. Den dominerende<br />
jordart i regionen er marint moræneler knyttet til de relativt brede dalsider og på de marine<br />
aflejringer ses næsten lige så store partier med marint sand og ler inkl. Strandvoldsdannelser.<br />
Længere mod vest i den smalle del af dalen er dalbunden præget af mindre partier med<br />
ferskvandsaflejringer og smeltevandssand og -grus. Terrænet må karakteriseres som en flade, idet<br />
området med marine aflejringer samt et mindre areal ved Geding Mose (kote 25) i den vestlige del<br />
af regionen er fladt. Dalbunden mellem de to flade partier er karakteristisk for en tunneldal idet den<br />
har et bølget længdeprofil med et lokalt toppunkt på stenhøj som ligger i kote 54. Længst mod vest i<br />
den smalle del af dalen stiger dalsiderne relativt stejlt uden dog at have udpræget skræntkarakter.<br />
Længere mod øst flader siderne ud og bliver til brede, jævnt stigende skråninger med en gradvist<br />
aftagende højdeforskel mellem dalbund og dalside. Således går den nordøstlige dalside<br />
terrænmæssigt nærmest i ét med det tilstødende morænelandskab. Området er komplekst som følge<br />
af de store variationer i jordarten. Vandelementerne udgøres af åen Egå, der har sit udspring et par<br />
km vest for Geding Mose. Af større tilløbende bække ses Bukbæk, Koldkær Bæk og Lykkebæk.<br />
31) Hhgb - Hinge Sø Tunneldal<br />
Regionen omfatter den del af en større øst-vest gående tunneldalsstrlkning med terrasser, hvori<br />
Hinge Å og Alling Å løber. Området starter i Viborg Amt, hvor Mausing Møllebæk og Resendal<br />
Bæk løber sammen og fortsætter langs amtsgrænsen mod øst, indtil dalen løber sammen med<br />
Gudenå-smeltevandsdalen. Jordbunden i regionen består af en zonering med ferskvandsaflejringer<br />
langs åen, ekstramarginale aflejringer på de lidt højere terrassepartier og moræneler på dalsiderne,<br />
der oprindelsesmæssigt hører til de omkringliggende plateauer. Heraf er de ekstramarginale<br />
aflejringer arealmæssigt set dominerende. Terrænet i ådalen udgøres af en smal flad bræmme i<br />
bunden (ca. kote 30), terrasser langs siderne og egentlige skrænter, hvis toppunkter (ca. kote 50)<br />
indikerer regionens grænser samtidig med, at de er den dominerende terræntype. Dalbundens<br />
35
længdeprofil er et typisk bølget tunneldalsprofil og de laveste partier indeholder søerne Hinge Sø og<br />
Alling Sø. Området er komplekst både pga. mange skrænter med hældninger > 6º og pga. den<br />
varierede jordbund. Vandelementerne i området udgøres af Hinge Å, der mod øst bliver til Alling Å<br />
samt af de to større søer Hinge Sø og Alling Sø, der bryder å-forløbet. Der udover ses en række<br />
våde eng og mosearealer i bunden af dalen.<br />
32) Dfda - Silkeborg Dødislandskab<br />
Regionen afgrænses mod syd af Funder Ådal og Gudenå dalen, og mod nord af hhv. amtsgrænsen<br />
og Alling Ådal. Området består af et større leret morænelandskab med overlejring af større<br />
dødispartier (nord for Kragelund, nord for Funder Kirkeby og nord for Silkeborg), der giver<br />
landskabet et tydeligt præg af dødisrelief. Dødislandskabet (omkring kote 80) er især tydeligt nord<br />
for Kragelund samt mellem Silkeborg, Grauballe og Lemming, hvor der ses en større mængde små<br />
søer, vandhuller og moser samtidig med at terrænet har et typisk småbakket dødisrelief. Området<br />
nord for Kragelund fortsætter langt op i Viborg Amt og udgør blot den sydligste del af et større<br />
sammenhængende dødislandskab. Jordbunden består hovedsageligt af moræneler, der langs den<br />
vestlige og sydlige grænse suppleres af morænesand og -grus og smeltevandssand og -grus. I<br />
dødisområderne ses desuden partier med ferskvandsaflejringer og længst mod nordvest en enkelt<br />
flyvesandsaflejring. Terrænet bærer i hele området mere eller mindre præg af at være relativt flade<br />
bundmoræneaflejringer overlejret af småbakket terræn med dødisrelief. En undtagelse herfra er et<br />
centralt beliggende mindre morænestrøg med storbakket terræn, som ligger ved landsbyerne<br />
Sejling, skæring, Sinding og Serup. Regionen er moderat kompleks primært pga. de sandede<br />
smeltevandsaflejringer og moræneaflejringer i den sydlige og vestlige del. I tilknytning til<br />
dødisområderne ses en stor koncentration af mindre søer, vandhuller og moser mens Lemming Å<br />
skærer sig midt gennem regionen, med udløb i Alling Å. Derudover ses en række mindre bække der<br />
afvander området til de omkringliggende dale.<br />
33) Ghab – Funder ådal<br />
Regionen grænser op til Silkeborg Dødislandskab og Them Morænelandskab og består af en<br />
sammensat dalstrækning, der starter mod sydøst lige inden Funder Ådal løber ud i Ørnsø ved<br />
Silkeborg. Dalen indeholder to å-systemer som begge udspringer syd for Bølling Sø, der er et<br />
gammelt dødishul. Det ene er Funder Å, der ligger inden for amtsgrænsen og løber mod sydøst,<br />
mens det andet er Karup Å der ligger i Viborg Amt løber mod nordvest. Ved Karup Å’s udspring<br />
(Bølling Kanal), fortsætter dalen mod nordvest, hvor den på de næste godt 5 km breder sig ud og<br />
bliver til en fladbundet ekstramarginal smeltevandsdal (ca. 2 km bred) med gradvist lavere dalsider.<br />
Tættest på Silkeborg er dalen en dyb og smal tunneldal (ca. 800 m bred) og den del der befinder sig<br />
i Århus Amt har således tunneldalskarakter.<br />
Hele dalstrækningen har under isens tilbagesmeltning udgjort en del af det dræningssystem, der har<br />
ledt smeltevandet bort gennem den brede Karup Ådal vest for hovedopholdslinien og ud i Venø<br />
bugt.<br />
I hele dalregionen er jordbunden zoneret med ferskvandsdannelser i midten, ekstramarginale<br />
aflejringer på terrassepartier i kanten af selve dalbunden og smeltevandssand og grus på dalsiderne.<br />
Heraf er de ekstramarginale aflejringer arealmæssigt set dominerende, hvilket understreger dalens<br />
funktion som smeltevandsdal. I størstedelen af dalen har terrænet karakter af flade, mens det har<br />
skræntpræg på tunneldalsstrækningen indenfor amtsgrænsen. Her er dalen V-formet med en snæver<br />
dalbund beliggende omkring kote 60 med stejle sider som oftest har hældninger på mere end 6º.<br />
Området er komplekst både i kraft af de mange store hældninger og i kraft af den varierede<br />
jordbund. Vandelementerne udgøres af Funder Å og Bølling Kanal/Karup Å, hvor der tillige ses<br />
større eng- og mosearealer.<br />
36
34) Ghab – Silkeborg Sølandskab<br />
Regionen er en del af en langstrakt smeltevandsdal, der strækker sig op gennem det østjyske<br />
landskab mellem hovedopholdslinien i vest og den østjyske israndslinie i øst. Regionen afgrænses<br />
mod syd af søregionen med Mossø og mod nord af ådalregionen med Gudenåen. Smeltevandsdalen<br />
afgrænses langs siderne af højtliggende morænelandskaber, og enkelte steder grænser sidedale til<br />
forløbet. Regionen har en udstrækning på ca. 20km og er op til ca. 7,5 km bred. Der er tale om et<br />
sølandskab, da flere søer ligger i sammenhæng med Julsø som den største. Gudenåen løber gennem<br />
søerne fra Birkesø i syd til Silkeborg Langsø i nord. Enkelte steder i smeltevandsdalen forekommer<br />
isolerede hævede partier med yngre moræneaflejringer. I den vestlige del nær Funder Å’s udløb ses<br />
et lidt større parti af denne type. Langs søbredderne forekommer smeltevandsterrasser i højder op til<br />
kote 52. Erosionsdale er flere steder nedskåret i dalens sider og terrasser. Jordbundsforholdene er<br />
svagt domineret af ekstramarginale aflejringer, der ses i tilknytning til terrasserne. I tilknytning til<br />
de højtliggende partier med yngre moræne aflejringer samt langs siderne af dalen forekommer<br />
overvejende smeltevandssand- og grus. Mindre partier med ferskvandsdannelser ses overvejende i<br />
den vestlige del nær Funder Å’s udløb. Vandspejlet i den sydlige del af smeltevandsdalen er ved<br />
Birkesø beliggende i ca. kote 21 faldende til ca. kote 19 ved Silkeborg Langsø. Overgangene til de<br />
tilgrænsende morænelandskaber udgøres mange steder af skråninger med hældninger >12 gr.<br />
Vandelementerne udgøres foruden de mange søer (inkl. Gudenåen) af Funder Å og flere mindre<br />
bække, der strømmer til søerne fra de tilgrænsende morænelandskaber. De landskabsdannende<br />
processer, der har skabt områdets dalstruktur, er komplekse og formentlig både tertiært, tektonisk<br />
og glacialt betinget. Det menes, at en kombination af gamle dalstrukturer fra tertiærtiden<br />
kombineret med jordskorpebevægelser i kvartærtiden og en efterfølgende gletschererosion under<br />
istiden har givet dalen dens overordnede struktur. Under den senere afsmeltning af ismasserne har<br />
smeltevandsfloder skabt en dal med terrasser, og endelig har Gudenåens vandmasser givet dalen<br />
dens nuværende form som sølandskab. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end<br />
25 % af jorden afviger fra den dominerende type, og at regionen indeholder mange skråninger >12<br />
gr.<br />
35) Ag(e/f)b – Hårup Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod øst af morænelandskabet ved Låsby, der har en anden terræn- og<br />
jordbundsmæssig sammensætning og mod nord af Linå Smeltevandsdal. Mod vest afgrænses<br />
morænelandskabet af Gudenådalen og mod syd af sølandskabet omkring Julsø. Regionen består<br />
overvejende i moræneaflejringer overlejret af yngre smeltevandsaflejringer. I overgangene til de<br />
omkringliggende smeltevandsdale ses flere erosionsdale nedskåret i landskabet.<br />
Jordbundsforholdene domineres af smeltevandssand- og grus, der ses udbredt i hele landskabet. Der<br />
forekommer endvidere spredte partier af morænesand- og grus samt moræneler. Terrænet<br />
karakteriseres som bølget til storbakket i de centrale dele af regionen omkring Linå og Hårup med<br />
højder op til kote 115 (Christianshøj). I de nordlige og østlige dele af regionen har terrænet en mere<br />
bølget karakter, mens det i overgangene til de omkringliggende dale mere har karakter af skrænter,<br />
hvor hældninger på 6-12 gr. og >12 gr. hyppigt forekommer. Regionen er uden betydelige<br />
vandelementer. De landskabsdannende processer er glacialt betinget, idet landskabet består i<br />
moræne- og smeltevands aflejringer. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at regionen<br />
indeholder mange skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr.<br />
36) Gggb – Linå Smeltevandsdal<br />
Snoede mindre Ø-V orienteret smeltevandsdal, der mod vest støder op til Gudenådalen og mod øst<br />
til Lyngbygård Tunneldal. Smeltevandsdalen afgrænses mod nord og syd af morænelandskaber.<br />
37
Dalen har en udstrækning på ca. 15 km og er op til 1,3km bred. Der er tale om en ådal, da to åer har<br />
deres forløb gennem dalen. Linå løber i den NV del til Gudenådalen i ca. kote 25. Vandskellet er i<br />
ca. kote 48 ved Bjarup Mose, hvorfra Lyngbygård Å løber mod øst til tunneldalen i kote ca. 32.<br />
Jordbundsforholdene i regionen er svagt domineret af smeltevandsand- og grus, der udgør<br />
størstedelen af jordbunden på dalens sider. På den sydlige dalskråning vest for vandskellet breder<br />
denne jordbundssammensætning sig til et større område i det syd for liggende morænelandskab.<br />
Langs dalbunden i tilknytning til åerne ses et langstrakt smalt bælte med ferskvandsdannelser.<br />
Imellem dalsiderne og dalbunden forekommer ekstramarginale aflejringer overvejende vest for<br />
vandskellet. Terrænet er domineret af de stejle skrænter til de omkringliggende morænelandskaber,<br />
der flere steder har hældninger på op til > 12 gr. Skrænternes øvre afgrænsning er i ca. kote 60-70<br />
og enkelte steder op til kote ca. 85. Imellem de stejle skrænter og dalbunden ses flere steder<br />
smeltevandsterrasser, ofte i tilknytning til de ekstramarginale aflejringer. Vandelementerne udgøres<br />
foruden de to åer af flere mindre bække, der løber til dalen fra erosionsdale nedskåret i de<br />
tilgrænsende morænelandskaber. Langs åerne ses flere steder langstrakte smalle partier med enge.<br />
De landskabsdannende processer er glacialt betinget, og dalen har antageligt været en del af Gudenå<br />
Systemet. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end 25 % af jorden afviger fra<br />
den dominerende type, og at regionen indeholder mange skråninger med hældninger >12 gr.<br />
37) Affa – Låsby Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod øst af issøformationen ved Galten, mod nord af Linå<br />
smeltevandsdal, mod vest af Hårup morænelandskab og mod syd af Knudså sølandskab.<br />
Landskabsformerne domineres af yngre bundmoræneaflejringer. I den vestlige del forekommer et<br />
område med dødisrelief, og i den sydlige del ses en lille tunneldal. I den SV del nær Tørring<br />
forekommer et mindre område med randmorænebakker. Flere steder i overgangene til de<br />
tilgrænsende lavtliggende regioner ses erosionsdale nedskåret i landskabet. Jordbundsforholdene<br />
domineres af moræneler, der ses udbredt i hele regionen. Mindre partier med smeltevandsand- og<br />
grus, morænesand- og grus og ekstramarginale aflejringer forekommer overvejende langs<br />
overgangene til de tilgrænsende regioner. Terrænet har i det meste af regionen en bølget karakter. I<br />
den SØ del omkring Nørre Vissing har det en mere storbakket karakter med Bavnehøj som højeste<br />
punkt i kote 116. I den vestlige del ved Javngyde Brønd og syd for Mollerup har terrænet en mere<br />
småbakket karakter. Regionen indeholder i de mindre dale og ved randmorænen en del skråninger<br />
med hældninger på 6-12 gr. og >12gr. Vandelementerne udgøres af mindre bække, der løber fra de<br />
mindre dale til åerne i regionerne omkring. I den centrale del af regionen forekommer mange<br />
rørlagte vandløb. De landskabsdannende processer er glacialt betinget. Randmorænebakkerne i den<br />
SV del af regionen er dannet foran en isrand under NØ-isens tilbagetrækning. Et mindre område<br />
med fladekarakter SV for bakkerne udgør en højtliggende terrasseflade hørende til et tidligt stadium<br />
i Gudenåens afsmeltningssytem. Kompleksiteten af regionen er moderat som følge af, at regionen<br />
indeholder en del skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr.<br />
38) Nfab – Lyngbygård Tunneldal<br />
Regionen afgrænses mod øst af morænelandskabet ved Århus, mod nord af Hammel<br />
morænelandskab, mod vest af Låsby morænelandskab og mod syd af Århus Ådal. Regionen har en<br />
meget sammensat karakter og består i den nordlige del af en tunneldalsstrækning med Lynbygård Å<br />
og Yderup Bæk. I den SV del omkring Galten er tunneldalen sammenhængende med et fladt til<br />
jævnt stigende område bestående i yngre moræne aflejringer. Den centrale del af tunneldalen<br />
mellem Låsby Stationsby i vest og Borum i øst samt det fladelignende område mod SV udgør i<br />
sammenhæng formentlig en issøformation. Jordbundsforholdene er ligeledes meget sammensatte og<br />
domineres svagt af moræneler, der ses udbredt på regionens skråninger som langstrakte smalle<br />
38
partier. I dalbunden forekommer i tilknytning til vandløbene langstrakte smalle bælter med<br />
ferskvandsdannelser. Langs siderne af dalbunden i den centrale del ses langstrakte partier med<br />
aflejringer af smeltevandsler og smeltevandssand- og grus. I det SV område ses et større parti med<br />
smeltevandssand- og grus samt et parti med ekstramarginale aflejringer. Terrænformerne varierer<br />
indenfor regionen. Den mest udbredte terrænform er fladen, der forekommer i dalbunden i kote ca.<br />
18-38. Det laveste punkt i dalen er ved Yderup Bæks tilløb til Lyngbygård Å. Omkring den centrale<br />
del af ådalen og i det SV område er terrænet i overgangene til de tilgrænsende morænelandskaber<br />
jævnt stigende. I den østlige og vestlige del af tunneldalsformationen forekommer skrænter med<br />
hældninger på 6-12 gr. og >12 gr. Vandelementerne udgøres af Lyngbygård Å, der løber fra NV til<br />
øst gennem regionen. Endvidere forekommer mindre bække, der løber til åen fra de vestlige og<br />
østlige yderkanter af tunneldalen samt fra tilstødende erosionsdale. Mindre partier med enge og<br />
moser ses i dalen syd for Borum. De landskabsdannende processer er glacialt betinget, hvorunder<br />
suglaciale smeltevandsløb samt afsmeltning af dødis formentlig har haft stor betydning.<br />
Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at mere end 25 % af jorden afviger fra den<br />
dominerende type.<br />
39) Aff – Hammel Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod øst af Lilleådalen, mod nord af Gjern Å Tunneldal, mod vest af<br />
bakkelandskabet ved Sorring og mod syd af Lynbygård Å. Landskabsformerne domineres af yngre<br />
bundmoræneaflejringer. Flere steder i den SØ og SV del forekommer områder med dødis relieffer.<br />
Imellem dødisområderne forekommer ved Lading en mindre Ø-V orienteret tunneldalsformation.<br />
Flere steder i overgangene til de tilgrænsende dale er der nedskåret erosionsdale i<br />
morænelandskabet. Jordbundsforholdene er domineret af moræneler. Små partier med<br />
ferskvandsdannelser og smeltevandsand- og grus ses spredt i hele regionen. Terrænformerne<br />
udviser stor variation, men må samlet betegnes som bølget. Den bølgede karakter er mest udtalt i<br />
den østlige del omkring Haldum og i den nordlige del omkring Skjød. I den centrale del omkring<br />
Solkær har landskabet fladekarakter (ca. kote 79-89), mens der i den SØ del ved Kvottrup og i den<br />
SV del ved Voldby Hede ses et mere småbakket terræn. I den sydlige del ved Sjelle Skov og Borum<br />
Eshøj (kote 104) har terrænet mere storbakket karakter. Landskabet indeholder generelt forholdsvis<br />
få skråninger med hældninger >6 gr. Dog ses stejle skråninger i tilknytning til<br />
tunneldalsformationen samt nogle af ersionsdalene. Vandelementerne udgøres af flere mindre<br />
bække samt Lading Sø. Lilleåen har sit udspring nær søen i kote ca. 51 og løber gennem<br />
tunneldalsformationen til Lilleådalen i kote ca. 35. Flere steder i dødislandskaberne ses afløbsløse<br />
huller. Mindre partier med mose og enge ses i tilknytning til nogle af vandløbene. De<br />
landskabsdannende processer er glacialt betinget. Tunneldalens orientering Ø-V indikerer, at den er<br />
dannet under en øst fra kommende is.<br />
40) Afeb – Sorring Morænelandskab<br />
Morænelandskabet afgrænses mod øst af morænelandskabet ved Hammel, mod nord af tunneldalen<br />
ved Gjern Å, mod vest af Gudenådalen og mod syd af Linå smeltevandsdal. Landskabsformerne<br />
består i yngre moræneaflejringer og et fremtrædende bakkeparti, der antageligt er en rest af et<br />
glacialt landskab anlagt før sidste istid. I den østlige del af regionen forekommer et lavtliggende<br />
område, der udgøres af en mindre smeltevandsdal. Smeltevandsdalen har antageligt tidligere været<br />
sammenhængende med smeltevandsdalen ved Gjern Bakker nord for regionen. Flere steder<br />
forekommer mindre erosionsdale nedskåret i landskabet i overgangene til de omkringliggende dale.<br />
To steder i bakkekomplekset ses eksempler på kildedale, hvor klinter er dannet ved borterosion af<br />
jordlag og efterfølgende jordskred. Jordbundsforholdene domineres af moræneler, der ses udbredt i<br />
hele regionen. I bakkepartiet forekommer der under moræneleret prækvartære aflejringer. I det<br />
39
lavtliggende område i den østlige del ses et parti med ferskvandsdannelser. I den vestlige del nær<br />
overgangen til Gudenådalen forekommer aflejringer med morænesand- og grus og<br />
smeltevandssand- og grus. Terrænet domineres af det store bakkeparti ved Sorring Låddenhøj (kote<br />
148). Det storbakkede terræn breder sig fra Sorring i SV (ca. kote 112) til Lammehøj (kote 88) i NØ<br />
og dækker hele den østlige del af regionen. Smeltevandsdalen er nedskåret i dette terræn og ligger<br />
ca. imellem kote 40 og 60. I den vestlige del af regionen har landskabet mere fladekarakter og er<br />
beliggende imellem kote ca. 60 og 75. Regionen indeholder i det mere kuperede terræn i den østlige<br />
del mange skråninger med hældninger på mellem 6 og 12 gr. og >12 gr. Vandelementerne består af<br />
flere mindre bække, der løber fra erosionsdalene og kildedalene til de omkringliggende dalområder.<br />
Mindre partier med enge ses i tilknytning til nogle af vandløbene. De landskabsdannende processer<br />
er overvejende glacialt betinget, da landskabet indeholder formationer skabt under sidste istid og en<br />
periode før denne. I mindre grad er landskabet formet af fluviale processer, hvorved erosionsdale og<br />
kildedale er blevet dannet. Kompleksiteten af regionen er høj som følge af, at regionen indeholder<br />
mange bakker og skråninger med hældninger på 6-12 gr. og >12 gr.<br />
41) Afbb - Århus Morænelandskab<br />
Regionen udgør et morænelandskab, der ligger mellem Tunneldalene der fører Århus Å og Egå og<br />
strækker sig fra kysten ind i landet til Galten Issø/Lyngbygård Å. Den udgør således den vestligste<br />
del af et smalt og langstrakt morænelandskab, der går fra kysten og helt ind til Silkeborg. Omtrent<br />
midt på plateauet skærer Lyngbygård Å sig ned som en erosionsdal og deler regionen i to.<br />
Jordbunden består overvejende af moræneler med partier med ekstramarginale aflejringer,<br />
smeltevandssand og –grus og ferskvandsaflejringer vest for den del af Lyngbygård Å, der deler<br />
morænelandskabet. Plateauet rejser sig jævnt fra både Århus Å og Egå, og må derfor betegnes som<br />
et jævnt stigende/faldende plateau. I den vestlige ende hvor plateauet støder til Galten Issølavning<br />
er overgangen mellem regionerne mindre markant. Vandelementerne i området udgøres af en række<br />
mindre bække knyttet til erosionsdalene som løber vinkelret på plateauets sider. Af disse er<br />
Lyngbygård Å den største. Området er karakteriseret som komplekst pga. de store variationer i<br />
jordbunden fra den østlige til den vestlige del.<br />
42) Hbab - Århus Ådal<br />
Området strækker sig fra den østlige ende af Brabrand Sø og ca. 18 km mod vest ind i det østjyske<br />
morænelandskab. Selve dalen er en Tunneldal, der mod øst løber ud i Århus Bugt og mod vest<br />
bliver den overlejret af ekstramarginale aflejringer og får derfor karakter af smeltevandsdal.<br />
Smeltevandsdalen fortsætter gennem søerne Ravnsø, Knudsø og Julsø og løber mod nordvest til<br />
Gudenå dalen. Jordbunden er primært dannet af ferskvandsaflejringer i bunden af dalen, som især i<br />
den vestlige del er iblandet store partier med ekstramarginale aflejringer og mindre partier med<br />
smeltevandssand og -grus. Op langs dalsiderne tæt på de tilgrænsende moræneflader ses spredte<br />
partier med moræneler. Dalen må betegnes som en flade, der har et for tunneldale karakteristisk, let<br />
bølget længdeprofil, der bl.a. indeholder Brabrand Sø, samt en række mindre søer længere mod<br />
vest. Dalbunden falder fra kote 25 til kote 10 ved Tåstrup Sø, og derfra falder selve Århus Å til kote<br />
0 ved åens udløb i Århus bugt. Regionen er kompleks pga. den meget heterogene<br />
jordartssammensætning og dennes variation fra øst til vest. Vandelementerne i Ådalen udgøres af<br />
Århus Å, der udspringer fra Tåstrup Sø, samt af en række større og mindre søer, heriblandt<br />
Brabrand Sø og Årslev engsø.<br />
43) Gggb - Knudå Sølandskab<br />
Regionen ligger som en vestlig forlængelse af Århus Å Tunneldal og ligger således mellem Ry<br />
Dødislandskab mod syd og Låsby Morænelandskab mod nord.<br />
40
Området indeholder en dalstrækning, de skærer sig ned i der under isens maksimale udbredelse har<br />
fungeret som tunneldal, mens den senere under tilbagesmeltningen af isranden ved<br />
hovedopholdslinien, har fungeret som ekstramarginal smeltevandsdal, som har ledt smeltevandet til<br />
Gudenå-dalen. Området indeholder nu Knudså som forbinder søerne Ravnsø, Knudsø og Birkesø<br />
inden den løber ud i Gudenåen mod øst. Søerne understreger områdets tidligere funktion som<br />
tunneldal, idet de er lokaliseret i de lave partier i den bølgede dalbund (mellem kote 20 og 25)) som<br />
er karakteristiske for tunneldale. Jordbunden består af en heterogen blanding af smeltevandssand og<br />
–grus som er koncentreret til områdets skræntarealer, ekstramarginale aflejringer og<br />
ferskvandsaflejringer som er knyttet til dalbunden, samt af mindre partier af moræneler ligeledes på<br />
skrænterne. Både de ekstramarginale aflejringer og smeltevandsaflejringerne indikerer, at området<br />
senere har fungeret som smeltevandsdal. Terrænet i området er domineret af skræntpartierne, der<br />
forbinder dalbunden med de omkringliggende morænelandskaber (kote 80 til 100) og hældningerne<br />
er mange steder mellem 6º og 12º eller derover. I dalbunden er terrænet fladt i tilknytning til<br />
ferskvandsaflejringerne og småbakket i tilknytning til de ekstramarginale aflejringer, der har dannet<br />
mindre terrassearealer i dalen. Både den meget heterogene jordbund og de mange store hældninger<br />
gør området komplekst. I tilknytning til søerne Knudsø, Ravnsø og Birkesø ses mindre eng- og<br />
mosearealer i de fladeste dele af dalen.<br />
44) Agdb – Gammel Ry Morænelandskab<br />
Regionen omfatter et større sandet morænelandskab, der ligger lige øst for hovedopholdslinien<br />
mellem Mossø Hedeslette og sølandskabet ved Silkeborg, mens den øst-vestlige udstrækning går fra<br />
amtsgrænsen i vest til Ry i øst. Jævnt fordelt i regionen ses mindre partier med dødisrelief samt, i<br />
den vestlige del, en smal tunneldalsstrækning med forbindelse til Funder Å. Jordbunden i området<br />
består hovedsageligt af smeltevandssand og grus, som under afsmeltningen fra hoveopholdslinien<br />
har overlejret underliggende og mere lerede moræneaflejringer. Disse erkendes centralt i området<br />
som mindre morænelerspartier. I lavninger og erosionskløfter ses mindre ferskvandsaflejringer.<br />
Terrænet kan beskrives som småbakket i den centrale og vestlige del, mens det længere mod øst har<br />
karakter af stejlt stigende/faldende plateau. Den sidste terræntype fremkommer ved at plateauet<br />
grænser stejlt ned til de omkringliggende ådale. Terrænformen understreges yderligere i kraft af de<br />
mange erosionskløfter, der skærer sig ind i morænelandskabet og giver den østlige del af området et<br />
tydeligt kuperet og skræntagtigt præg. Netop terrænet gør området komplekst i kraft af de mange<br />
hældninger > 6º. Selve plateauet befinder sig i kote 100 – 120, mens de eroderede skrænter rejser<br />
sig til omkring kote 150 både mod syd og mod nord. Top punktet på 157 m findes lige syd for<br />
Himmelbjerget (147 m) i Rye Nørre Skov. Vandelementer ses i form af mindre bække, eksempelvis<br />
Kalkensbæk, der løber i den vestlige tunneldal, samt en række små vandløb i erosionskløfterne. I<br />
den centrale og østlige del ses en række små søer og vandhuller, som især er knyttet til områderne<br />
med dødisrelief.<br />
45) Agdb – Them Morænelandskab<br />
Regionen grænser op til Gludsted Plantage Hedeslette, Gammel Ry Morænelandskab og Bryrup<br />
Tunneldal. Den udgør et af de vestligst beliggende og meget sandede morænelandskaber inden<br />
hovedopholdslinien og størstedelen af arealet ligger i Århus Amt på nær den sydligste fjerdedel. I<br />
den nordlige del omkring Vrads Sande ses et parti med æoliske aflejringer, der afspejler de sandede<br />
jordbundsforhold i området. Regionen strækker sig fra Sepstrup Sande i nord til et par km syd for<br />
Kongsø Plantage, hvor den afgrænses af en mere lerholdig del af morænelandskabet. Mod vest<br />
afgrænses den af to smalle, parallelle, nord-sydgående tunneldale, der indeholder en række mindre<br />
søer samt Boest Bæk og Kongsø Bæk. Jordbunden bærer tydeligt præg af beliggenheden tæt på<br />
hovedopholdslinien og består næsten udelukkende af sandede aflejringer, hvoraf smeltevandssand<br />
41
og –grus er den dominerende jordart. I den nordlige del ses et større parti af ekstramarginale<br />
aflejringer, mens der længst mod vest langs tunneldalene ses en mere heterogen jordbund med en<br />
blanding af stort set alle jordtyper på nær marint sand og ler. I hele den vestligste del af området ses<br />
mindre partier med flyvesandsaflejringer. Terrænet er småbakket med tendens til fladekarakter<br />
(omkring kote 100) og bærer således præg af, at være formet af smeltevandsprocesser overlejret af<br />
flyvesand (klitdannelser). Regionen er kompleks i kraft af variationerne i<br />
jordbundssammensætningen og især området omkring tunneldalene giver området kompleksitet.<br />
Vandelementerne udgøres af søerne og bækkene i tunneldalene mod vest samt af Skærbæk og Ansø<br />
mose, der ligger i den nordøstlige del af regionen i en terrænmæssigt mindre markant<br />
tunneldalsstrækning.<br />
46) Eha - Gludsted Plantage<br />
Regionen ligger i den vestligste del af amtet lige vest for Skærbæk Plantage Morænelandskab.<br />
Området udgør den østligste del af de store sammenhængende hedeslettepartier, der karakteriserer<br />
det flade og sandede vestjyske landskab. Hedesletten er dannet i afsmeltningsmiljøet foran isranden<br />
og består af sandede ekstramarginale aflejringer, der er transporteret og deponeret af smeltevand<br />
fra Weischel isens hovedopholdslinie. I den sydlige del ses mindre morænepartier fra næstsidste<br />
istid samt et yngre moræneparti i Bredlund Plantage, der dog også er overlejret af ekstramarginale<br />
aflejringer. Terrænet ligger omkring kote 80 – 90 og er overvejende fladt, bortset fra<br />
morænepartierne, der hæver sig som mindre plateauer, hvorpå der forekommer æoliske aflejringer. I<br />
den sydlige del af området ses en del mindre mosearealer omkring vandhuller og småsøer.<br />
47) Hggb - Bryrup Tunneldal<br />
Regionen består af en tunneldal, der strækker sig fra Salten Ådal i nord til Brædstrup by i syd,<br />
hvilket betyder at det kun er den nordligste tredjedel, der ligger i Århus Amt. Dalen hænger<br />
sammen med en utydelig tunneldalsstrækning, som fortsætter op gennem Skærbæk Plantage mod<br />
nord. Denne del af tunneldalen hører ikke med til regionen pga. dens manglende tydelighed i<br />
landskabet. Regionen måler ca. 15 km fra nord til syd og er mellem 1 og 1,5 km bred. Den<br />
indeholder Søerne Karlsø, Bryrup Langsø, Kvindsø, Kulsø og Ring Sø, der ligger i dalens<br />
lavninger. Af de 5 søer ligger kun Ring Sø uden for Århus Amt og Bryrup Langsø er den største<br />
med godt 36 ha. Jordbunden er i Århus Amt domineret af smeltevandssand og –grus med mindre<br />
partier med ferskvandsaflejringer og i den sydligste del fra Bryrup og ned, ses arealer med<br />
ekstramarginale aflejringer. Dalen er en V-formet tunneldal med mindre fladelignende partier som<br />
enkelte steder, f.eks. omkring Bryrup, kan betegnes terrasser med ekstramarginale aflejringer.<br />
Terrænet kan derfor generelt karakteriseres som skrænter. Dalbunden ligger omkring kote 65 og<br />
falder fra syd mod nord, mens dalens sider rejser sig til et niveau, der ligger omkring kote 105.<br />
Regionen er kompleks primært pga. de mange hældninger > 6º og til dels pga. tilstedeværelsen af<br />
ekstramarginale aflejringer og ferskvandsaflejringer, der bryder smeltevandsaflejringernes<br />
homogenitet. Vandelementerne består som nævnt af en række mindre og indbyrdes forbundne søer,<br />
af Lystrup Å, der forbinder Kulsø med Salten Å mod nord og af Nimdrup Bæk, der løber ind i<br />
Århus Amt fra syd.<br />
48) Ag(e/f) – Vinding Morænelandskab<br />
Vinding Morænelandskab (omkring kote 115) ligger i den sydlige del af Århus Amt grænsende op<br />
til Salten Åda- og Bryrup Tunneldal. Kun den nordlige del af området ligger inden for<br />
amtsgrænsen. Området udgør den nordlige, smeltevandsdominerede del af et større<br />
morænelandskab syd for Salten Å og Salten Langsø, og i den østlige del af området ved Vinding<br />
Mark ses to mindre partier med markant dødisrelief. Jordbunden er helt domineret af<br />
42
smeltevandssand og –grus, der har overlejret moræneaflejringer, som ses i kraft af mindre partier<br />
med moræneler. Desuden ses enkelte ferskvandsaflejringer i forbindelse med et par mindre<br />
dalstrækninger. Terrænet er overvejende storbakket til bølget med undtagelse af dødispartierne, der<br />
har fladekarakter samt en række mindre erosionsdale med skræntkarakter, der skærer sig ned i<br />
plateauets vestlige del. Vandelementerne udgøres af en række mindre bække i forbindelse med<br />
erosionsdalene, samt af en del småsøer og vandhuller jævnt fordelt i området.<br />
49) Gggb - Salten Ådal<br />
Regionen ligger umiddelbart vest for Mossø Hedeslette, syd for Them Morænelandskab og nord for<br />
Vinding Morænelandskab.<br />
Området omfatter den dalstrækning (ca. kote 30) inkl. terrasser (ca. kote 50) og skræntpartier<br />
(mellem kote 50 og 100), der indeholder Salten Ådal. Dalstrækningen er klassificeret som<br />
ekstramarginal smeltevandsdal, der har overlejret en tunneldal, hvilket bevirker et bølget<br />
længdeprofil. Nord og syd for selve ådalen ses langstrakte og meget markante skræntpartier, der<br />
strækker sig mellem 500 m og 1500 m op på de tilstødende moræneflader. Skræntpartierne er, især<br />
på den sydlige dalside, gennemskåret af adskillige mindre erosiondale og adskilles fra dalen af<br />
lavereliggende smeltevandsterrasser. Jordbundet er meget homogen og består næsten udelukkende<br />
af smeltevandssand og –grus med enkelt partier med ferskvandsaflejringer i selve dalen samt de<br />
større af erosionsdalene. Smeltevandsaflejringerne er en del af de store sammenhængende<br />
aflejringer som har overlejret store dele af moræne- og dalsystemerne i den centrale del af Jylland<br />
ved tilbagesmeltningen af isranden fra hovedopholdslinien. Den dominerende terrænform i regionen<br />
er skrænten, der præger både den nordvendte og sydvendte dalskråning, mens der ses mere<br />
småbakkede for nede i selve Salten Å-dal .<br />
Området er meget komplekst pga. der særdeles kuperede terræn og de mange hældninger på > 6og<br />
12º.<br />
Vandelementerne udgøres af Salten Å, hvortil der er knyttet relativt mange småsøer, engarealer og<br />
mosearealer. På én af de sydlige terrasser ligger den lidt større sø Iglsø.<br />
50) Ehdb – Mossø Sølandskab<br />
Mossø Sølandskab dækker hele det lavtliggende dalområde (kote 22), der indeholder søerne Mossø<br />
og Salten Langsø samt de omkringliggende terrassepartier (ca. kote 40), der grænser op til de højere<br />
morænelandskaber, som afgrænser området. Området er en del af Gudenå dalsystemet og har<br />
karakter af hedeslette, fordi tidligere eksisterende dalpartier har virket som dræningskanaler for<br />
smeltevandet under de forskellige tilbagesmeltningsperioder af isen ved hovedopholdslinien.<br />
Jordbunden består primært af ekstramarginale aflejringer som især er knyttet til de laveste<br />
terrassepartier. På de lavere arealer mellem de gamle terrasseflader og søerne ses en del arealer med<br />
ferskvandsaflejringer og på de øverste terrasse partier samt skrænterne i den tilgrænsende<br />
moræneflade, ses en blanding af smeltevandssand og –grus o moræneler. Terrænet må beskrives<br />
som småbakket, idet de nyeste (laveste) terrasser danner et moderat kuperet landskab i bunden af<br />
området. Overgangen mellem de øvre terrasser og morænen er ofte mere stejl og har udpræget<br />
skræntkarakter, der gennemskæres af små erosionsdale. Området er komplekst dels pga. den<br />
varierede jordbund og dels pga. de mange hældninger > 6 og 12 º. Dette skyldes at det har været<br />
udsat for mange forskellige landskabsdannende processer, som ses i sporene fra tidligere dalforløb<br />
og forskellige isafsmeltningsperioder, samt i overgangszonerne til det omkringliggende<br />
morænelandskab. Der findes både større og mindre søer i området. De to største er Mossø og Salten<br />
Langsø, der efterfølges af Gudensø og Vessø og en strækning af Gudenåen forbinder Gudensø med<br />
Salten Langsø og Mossø. I hele området ses en mængde våde lavbundsarealer nedenfor terrasserne<br />
og i tilknytning hertil findes en lang række mindre mose- og engområder.<br />
43
Boes Morænelandskab er et morænelandskab, der ligger som en mindre ø på knap 6 km 2 i det<br />
forgrenede forløb af ekstramarginale smeltevandsdale og hedeslette, der indeholder Mossø og<br />
Gudenådalen. Det udgør en del af de omkringliggende morænelandskaber, men er blevet afsnørret<br />
af smeltevandsstrømme under tilbagesmeltningen af Weischelisens hovedopholdslinie. Jorbunden i<br />
området består primært af smeltevandssand og –grus iblandet små partier med moræneler og<br />
ferskvandsaflejringer. Terrænet er plateaulignende (ca. kote 60)og falder stejlt ned mod de<br />
omkransende sø- og dalstrækninger. Der ses ingen nævneværdige vandelementer på<br />
morænelandskabet med undtagelse af et lille sø- og engareal mod øst.<br />
51) Dfd – Ry Dødislandskab<br />
Ry dødislandskab ligger umiddelbart nord for de dalforløb, der ligger i forbindelse med Illerup Å og<br />
Vessø på hhv. Skanderborg Morænelandskab og Mossø Hedeslette. Dødislandskabet ligger på en<br />
del af det morænelandskab, der ligger mellem Illerup Ådal forløbet i syd og Knudså – Århus Å<br />
dalforløbet i nord, mens det i øst grænser op til Jeksen Morænelandskab. Området består således af<br />
dødisaflejringer koncentreret i den østlige del, der har overlejret bundmoræneaflejringer.<br />
Jordbunden består af en homogen matrix af moræneler, som er knyttet til områdets centrale del,<br />
mens der i periferien grænsende ned til dalområderne – især omkring Ry - ses sammenhængende<br />
aflejringer af smeltevandssand og –grus. Terrænet, der ligger i kote 90 – 110, er småbakket i den<br />
centrale del, hvor dødisaflejringerne er mest markante. Området gennemskæres enkelte steder af<br />
mindre erosionsdale, der løber vinkelret på plateausiderne. I den østlige og centrale del af området<br />
ses en stor mængde mindre moser og vandhuller, der understreger områdets dødiskarakter. Ellers<br />
ses der ingen nævneværdige vandelementer.<br />
52) Afbb – Jeksen Morænelandskab<br />
Jeksen Morænelandskab ligger mellem Århus Å-dal, Ry Dødislandskab og Hørning<br />
Morænelandskab, og udgør en højere beliggende (op til kote 129 sydvest for Stjær) og mere kuperet<br />
del af den omkringliggende bundmoræne. Det kuperede udtryk understreges af, at der ligger et<br />
mindre parti med randmoræneaflejringer i den nordvestlige del af området syd for landsbyen Stjær.<br />
I den østlige del ligger den nord-syd gående Jeksen Ådal, som er en regulær erosionsdal.<br />
Israndsprocesserne understreges af, at der i Stenskov nord for Stjær findes resterne af en<br />
stenbestrøning, som er groft materiale aflejret ved isranden. Stenbestrøningen erkendes i form af en<br />
mængde store sten, der ligger mere eller mindre synligt i skovbunden Jordbunden er heterogent<br />
sammensat med en næsten ligelig fordeling af moræneler og smeltevandssand og –grus med mindre<br />
partier morænesand og –grus og ferskvandsaflejringer. Terrænet er jævnt stigende fra Århus Ådal<br />
og Jeksen Ådal op mod toppen af randmorænen. Jeksen Ådalens østvendte side har endvidere<br />
skræntkarakter. Området er komplekst både i kraft af de mange hældninger på 6 - 12° og på grund af<br />
den heterogent sammensatte jordbund. I den østlige del løber den større Jeksen Bæk med tilløb af<br />
en sidebæk fra øst. Der udover ses få mindre erosionsbække.<br />
53) Ageb – Skanderborg Morænelandskab<br />
Skanderborg morænelandskab er et morænelandskab, som ligger mellem Skanderborg Sø og<br />
Mossø. Landskabet udgør en mere heterogen del af det større morænelandskab, der ligger nord for<br />
søerne. Mod syd og vest afgrænses det af de to søer og Virring Moræneplateau og mod nord af Ry<br />
Dødislandskab. Området bærer præg af, at det ligger i tilknytning til en del af Gudenå dalens<br />
smeltevandsdrænsystem. Der ses et fint net af lavtliggende arealer, som indeholder mindre dale,<br />
hvoraf den største er Illerup Ådal (smeltevandsdal), der hænger sammen med den<br />
smeltevandspåvirkede Gudenådal og Mossø-regionen.<br />
44
Jordbunden i området er meget varieret og består af en næsten ligelig blanding af smeltevandssand<br />
og –grus, moræneler og ferskvandsaflejringer hvoraf smeltevandssand og –grus er den mest<br />
dominerende jordart. Moræneleret findes centralt i området på de højest liggende arealer (ca. kote<br />
70), smeltevandssand og –grus forekommer på arealerne mellem toppen af morænelandskabet og<br />
erosionsdalene, mens ferskvandsaflejringerne er knyttet til de lave partier i dalene (ca. kote 30).<br />
Terrænet er generelt storbakket med undtagelse af de fladbundede dale, der enkelte steder har<br />
skræntlignende hældninger op mod toppen af plateauet. Det storbakkede relief er i dette område<br />
fremkommet ved, at det relativt flade morænelandskab er blevet gennemskåret af dalsænkningerne<br />
og er i højere grad resultat af vanderosion end af glacialmorfologiske processer, der normalt former<br />
morænelandskaberne. Området er komplekst både pga. den varierede jordbund og pga. de mange<br />
hældninger >6º. Vandelementerne udgøres af Illerup Å, der løber ud i den nordøstlige ende af<br />
Mossø, samt af nogle mindre mosearealer mod syd.<br />
54) Afaa – Hørning Morænelandskab<br />
Området udgøres af en terrænmæssigt relativ jævn del af det morænelandskab, der også indeholder<br />
Jeksen Morænelandskab, som er adskilt herfra af Jeksendalen. Det ligger således mellem<br />
Jeksendalen i nord til Solbjerg Sø i syd og Tranbjerg Dødislandskab i øst og hører med til de større<br />
sammenhængende bundmoræneområder centralt i Århus Amt. Jordbunden består primært af<br />
moræneler iblandet større partier af smeltevandssand og –grus og ferskvandsaflejringer, som er<br />
knyttet til dalområder, der har virket som dræningskanaler for smeltevandsafstrømning. Terrænet<br />
ligger omkring kote 70 og har overvejende fladekarakter, der enkelte steder gennemskæres af<br />
vanderoderede dale, som giver relief. De relativt store partier med smeltevandssand og –grus og<br />
ferskvandsaflejringer gør at området er moderat komplekst. Der er ganske få vandelementer i<br />
området, heriblandt enkelte mindre bække og småsøer.<br />
55) Dfd - Tranbjerg Dødislandskab<br />
Regionen dækker et stort område syd og vest for Århus, der strækker sig fra Holme Randmoræne i<br />
nord til Malling Randmoræne i syd, Solbjerg Sølandskab, Hørning Moræneflade og Jeksen<br />
Morænelandskab i vest samt Åhus Å-dal i nord. Det indeholder endvidere en lang kyststrækning<br />
mellem Fløjstrup Skov og Nordsminde Fjord.<br />
Området består af bundmoræneaflejringer, der i løbet af hovedopholdsliniens sidste<br />
afsmeltningsperiode er overlejret af dødisaflejringer, som dækker store dele af bundmorænen og<br />
danner et landskab med et typisk småbakket dødisrelief. Dødislandskaberne er primært knyttet til<br />
områdets centrale dele, og især langs de omkringliggende ådale i udkanten af<br />
bundmorænelandskabet er dødisrelieffet mindre tydeligt. Jordbunden er meget homogen og består<br />
af moræneler med ganske få mindre partier med smeltevandssand og –grus, ferskvandsaflejringer<br />
og ekstramarginale aflejringer. Terrænet er småbakket i størstedelen af området og falder jævnt ned<br />
mod den nordligere Århus Å-dal. Terrænet langs kysten adskiller sig fra resten af regionen idet det<br />
er jævnt stigende fra kysten og ind i landet, hvor det 1-1,5 km inde i landet støder til<br />
dødislandskabet i kote 50-60.<br />
Bortset fra kystarealerne er vandelementerne i området er sparsomme. Hvor dødislandskabet er<br />
mest markant ses en stor mængde små søer og vandhuller, mange med mose og engarealer og der<br />
udover kan der registreres en række mindre kanaler og bække.<br />
56) Cfeb - Holme Randmoræne<br />
Området ligger i et bynært område umiddelbart syd for Århus og strækker sig fra det bynære<br />
skovområde Torskov i nord, langs kysten ned til den sydlige ende af Storskov. Området er<br />
afgrænset af Tranbjerg dødislandskab lige øst for Tranbjerg og Mårlset. Selve<br />
45
andmoræneformationerne er koncentreret i den nordlige del af området, hvor de ligger med en<br />
nordøst-sydvestlig orientering med et lokalt højdepunkt på Jelshøj (kote 120) i Holme Bjerge. Syd<br />
for randmorænen forbliver området meget kuperet, primært pga. vand, der har skåret mindre<br />
erosionsdale i egentlige dødisaflejringer. Jordbunden er meget heterogent sammensat med en stor<br />
mængde smeltevandssand og –grus, morænesands samt ferskvandsaflejringer i en matrix af<br />
moræneler og terrænmæssigt må regionen karakteriseres som storbakket. Kompleksiteten i området<br />
er stor i kraft af både den heterogene jordbund og de mange hældninger >6°. Vandelementerne<br />
udgøres af Giber Å og den mindre Kapelbæk, der begge er sådanne erosionsdale.<br />
57) Cfeb - Malling Randmoræne<br />
Regionen ligger umiddelbart syd for Malling mellem Tranbjerg Dødislandskab og Rævså/Åkær Å<br />
Smeltevandsdal. Området indeholder to mindre randmorænepartier hhv. syd for Malling (østvestlig<br />
orientering) og nord for Odder (nord-sydlig orientering). At området terrænmæssigt er<br />
præget af randmoræneformationerne samt af nærheden til en ådalsstrækning med erosionsdale, gør<br />
området mere kuperet end de omkringliggende landskaber. Jordbunden består af en dominerende<br />
matrix af moræneler med enkelte aflejringer af morænesand og –grus og smeltevandssand og -grus.<br />
Terrænet kan klassificeres som storbakket, hvilket især er tydeligt omkring<br />
randmoræneformationerne (kote 60 – 85) og fra områdets nordlige grænse falder terrænet jævnt<br />
men kuperet ned til Odder Å (kote 3).<br />
Vandelementerne udgøres af mindre erosionsbække (Kragebæk, Assedrup Bæk og Fiskbæk), der<br />
løber fra nord ned til Odder Å.<br />
58) Hfba - Solbjerg Sølandskab<br />
Området Afgrænses på den østlige side af Solbjerg Sø, Stilling Sø og på den vestlige side af Pilbro<br />
Dalen. Det indeholder således både dalstrækningerne knyttet til et mindre tunneldalssystem (kote<br />
50), der ikke har kontakt til de omkringliggende større dalsystemer, samt et lille morænelandskab<br />
(op til kote 107) ved landsbyen Vitved, der er indesluttet i dalsystemerne. Jordbunden består<br />
primært af moræneler med ferskvandsaflejringer i dalbundene. Terrænet er jævnt, visse steder stejlt,<br />
faldende fra de omkringliggende morænelandskaber ned mod dalene. Kompleksiteten er moderat og<br />
primært knyttet til de lange strækninger med hældninger > 6º langs dalsiderne. Vandelementerne er<br />
knyttet til dalbundene med de sammenhængende Solbjerg Sø og Stilling Sø som mest dominerende.<br />
I Pilbro dalen ses foruden kanaler en række småsøer og eng- og mosearealer.<br />
59) Af(e/f)a – Virring Morænelandskab<br />
Området ligger mellem dalstrækningerne, der indeholder Skanderborg Sø mod vest, Illerup Å mod<br />
nord og Rævså mod sydøst. Mod sydvest går grænsen langs et større sammenhængende<br />
dødislandskab, der strækker sig ind i Vejle Amt. Mod nordøst afgrænses området af Pilbro dalen<br />
umiddelbart vest for Solbjerg Sø.<br />
Området består af et stort sammenhængende morænelandskab (ca. kote 90) med<br />
bundmoræneaflejringer, som på et større areal i den nordlige og centrale del er overlejret af<br />
dødisaflejringer. Jordbunden består primært af moræneler med mindre partier med smeltevandssand<br />
og –grus, som især forekommer i den vestlige del. Jævnt fordelt i området ses mindre partier med<br />
ferskvandsaflejringer. Terrænet er storbakket/bølget med tendens at gå mod fladekarakter inde midt<br />
i området. Hvor området grænser ned til de omkringliggende dale har terrænet præg af at være<br />
jævnt faldende. Området har en moderat kompleksitet både pga. den varierede jordbund og pga. de<br />
store hældninger, der knytter sig til udkanten af området. Den kompleksitet der er betinget af<br />
terrænet, knytter sig således især til erosionsdale og tunneldale. Vandelementer ses især i<br />
46
tilknytning til en række mindre erosionsdale ses bække samt enkelte eng- og mosearealer og<br />
dødisområdet indeholder en større mængde småsøer og vandhuller.<br />
60) Hhdb – Skanderborg Sølandskab<br />
Skanderborg Sølandskab ligger i en tunneldalsstrækning der løber til Mossø-regionen fra sydøst via<br />
Tåning Å, hvilket vil sige at landskabet udgør en del af det store Gudenådalssystem, der blot ikke er<br />
smeltevandspåvirket i lige så høj grad som nabodal-områderne. Regionen indeholder selve den<br />
flade dalbund med Skanderborg Sø (kote 23), smeltevandsterrasser i forskellige niveauer (omkring<br />
kote 50) samt skrænterne der hører til de omkringliggende morænelandskaber.<br />
Jordbunden består af en zonering af hhv. smeltevandssand og –grus på skrænterne, ekstramarginale<br />
aflejringer på terrasserne og ferskvandsdannelser i de laveste områder tættest på søen. Heraf<br />
dominerer de ekstramarginale aflejringer svagt. I den sydøstligste del ses enkelte mindre partier<br />
med moræneler, der indikerer spor af de omkringliggende morænelandskaber. Terrænet må<br />
karakteriseres som fladt i bunden, småbakket på terrassepartierne – som dominerer arealmæssigt -<br />
og jævnt til stejlt stigende op mod morænefladerne. Området er komplekst både i kraft af den<br />
varierede jordbund og de mange hældninger >6º i forbindelse med overgangen mellem terrasser og<br />
moræne. Vandelementerne i området består primært af den knap 8,3 km 2 store Skanderborg Sø.<br />
Mellem Skanderborg Sø og Mossø løber Tåning Å og på de laveste arealer ses indtil flere eng og<br />
mosearealer umiddelbart syd for Skanderborg by samt syd for Skanderborg Sø omkring Ringkloster<br />
Å.<br />
61) Xfeb – Tebstrup Bakkelandskab.<br />
Området ligger syd for Skanderborg Sø og Mossø og den vestligste del ligger udenfor<br />
Amtsgrænsen. Geomorfologisk set indeholder det en stor grad af kompleksitet, idet det er<br />
sammensat af følgende geomorfologiske landskabselementer: dødis, moræne, randmoræne samt et<br />
stort og ikke nærmere defineret meget markant bakkeparti, som udgør størstedelen af området. Det<br />
ikke definerede bakkeparti er formodentlig en geologisk formation fra Saale istiden, som ikke er<br />
blevet udvisket af Weischel-isen, og derfor stadig kan erkendes i landskabet i dag. I den østlige del<br />
ses mindre partier med dødis- og morænelandskab. Jordbunden er relativt ensartet i hele området,<br />
hvor matrix består af moræneler med en del mindre områder bestående af smeltevandssand og –<br />
grus samt ferskvandsaflejringer. Partierne med smeltevandssand og –grus er koncentreret i den<br />
nordlige del af området i tilknytning til terrasseflader syd for Mossø, samt til en mindre<br />
randmorænedannelse syd for Skanderborg Sø. Terrænet kan karakteriseres som storbakket i hele<br />
området med undtagelse af et mindre, småbakket areal knyttet til dødislandskabet. Det er<br />
sammensat af meget kuperede og langstrakte bakker med en nord-sydlig orientering, der på de<br />
højeste steder når op i kote 171 (Ejer Bavnehøj mellem ejer og Ris). Ellers ligger landskabet<br />
mellem kote 100 og 140. De mange hældninger på > 6º og den relativt heterogene jordbund gør<br />
området meget komplekst. Vandelementerne i området udgøres af en række mindre søer og<br />
vandhuller i tilknytning til dødis- og randmorænepartier i områdets østlige del.<br />
På trods af den store geomorfologiske heterogenitet er området behandlet under ét, da<br />
jordbundsforholdende og terrænforholdene er relativt ensartede i hele området.<br />
62) Dfda - Hovedgård Dødislandskab<br />
Området består af et stort sammenhængende dødislandskab, hvoraf kun to mindre områder, den<br />
østligste del ved Hadrup (ca. kote 80) og den vestligste del ved Tebstrup Sø (ca. kote 75) ligger<br />
indenfor Århus Amt, mens resten ligger i Vejle Amt. Området grænser op til Virring<br />
Morænelandskab mod vest og til Tebstrup Bakkelandskab mod nord. Jordbunden består primært af<br />
moræneler iblandet få mindre partier af ferskvandsaflejringer og smeltevandssand og –grus.<br />
47
Området er hovedsageligt småbakket med tendens til mere storbakkede former med nord-syd<br />
gående erosionsdale i den nordlige del. I den del af området der ligger i Vejle Amt ses enkelte<br />
markante, fladtoppede issø-bakker, bl.a. Tornbjerg og Gunderhøj nordøst for Hovedgård.<br />
Kompleksiteten er moderat og primært betinget af de hældninger mange hældninger > 3º - 6º især i<br />
den nordlige del. Den sydlige del som delvist ligger i Århus Amt er homogen og har således ingen<br />
nævneværdig grad af kompleksitet. Vandelementerne i området udgøres af en række mindre søer og<br />
vandhuller og i den vestligste del den 31 ha store, aflange nord-sydligt orienterede Tebstrup Sø.<br />
63) Ghab – Åkær Å Smeltevandsdal<br />
Regionen ligger mellem Odder Morænelandskab mod øst og Virring Morænelandskab og Sondrup<br />
Randmoræne mod vest.<br />
Området består af en langstrakt snæver ådal, der fører to åer hhv. Rævsø Å, der løber mod nord og<br />
ud i Århus bugt gennem Norsminde Fjord, samt af Åkær Å der løber mod syd og ud i Horsens<br />
Fjord. Vandskellet befinder sig ved Ondrup Mose. Hovedparten af åstrækningen er dannet som<br />
ekstramarginal smeltevandsdal, dvs. den har kanaliseret smeltevand væk fra isranden i<br />
afsmeltningsperioder. Tættest på begge åers udløb ses hævet litorina havbund med marint sand og<br />
ler. Den sydlige del af Åkær Å er oprindeligt en tunneldal, der siden er påvirket af ekstramarginal<br />
afsmeltning. Jordbunden består primært af ekstramarginale aflejringer, iblandet en del. Terrænet er<br />
fladt i bunden af den smalle ådal, hvis bredde varierer fra 300 m til 1000 m. Skrænterne er langs det<br />
meste af dalforløbet meget stejle og der optræder ofte hældninger på > 6º. Langs selve åløbet ses i<br />
den sydlige ende våde eng- og mosearealer og der løber indtil flere mindre bække til åen i<br />
erosionskløfter især fra det vestvendte tilstødende morænelandskab. Mod nord breder ådalen sig ud<br />
og bliver til en egentlig fjord (Norsminde Fjord).<br />
Området er komplekst primært på grund af den meget varierede jordartssammensætning.<br />
64) Afea – Odder Morænelandskab<br />
Regionen ligger mellem Gylling Næs, Rævså og Åkær Å og afgrænses mod øst af en jævn<br />
kyststrækning mellem Nordsminde Fjord og Søby Rev.<br />
Området består af et stort sammenhængende landskab med yngre moræneaflejringer dannet som<br />
bundmoræneaflejringer under sidste istid. Jordbunden består primært af moræneler, dog iblandet<br />
mindre og jævnt spredte partier med smeltevandssand og –grus, ferskvandsdannelser og<br />
ekstramarginale aflejringer, der vidner om et afsmeltningsmiljø, der har overlejret materiale ovenpå<br />
de primære moræneaflejringer. Ferskvandsaflejringerne forekommer oftest i forbindelse med<br />
mindre nederoderede dale. Terrænet stiger jævnt fra den østvendte kyststrækning og bliver<br />
storbakket inde i området hvor det stiger til omkring kote 15 – 25. Vandelementerne udgøres af en<br />
del mindre bække og kanaler, der afdræner området til hhv. Rævså og havet. Kompleksiteten i<br />
området er moderat pga. variationerne i jordarten.<br />
65) Afa – Gylling Næs<br />
Regionen ligger syd for Odder Morænelandskab og afgrænses mod syd, øst og vest af<br />
kyststrækningen ned mod Horsens Fjord.<br />
Gylling Næs - området er en mindre halvø, der udgør den sydligste del af de moræneaflejringer fra<br />
sidste istid, der ligger syd for Norsminde Fjord og Odder. Jordbunden er homogen i den centrale del<br />
af området og består overvejende af moræneler. Langs kysten ses mindre områder med hævet<br />
litorina havbund og her er jordbunden domineret af marint sand og ler, ligesom det er tilfældet i en<br />
smal bræmme hele vejen rundt langs kysten. Terrænet stiger meget svagt fra kote 0 ved kysten til<br />
kote 11 sydvest for Gylling og må betegnes som fladt. Vandelementerne i landskabet er knyttet til<br />
smalle eng- og rørskovsarealer langs kysten, samt til et net af grøfter på de laveste arealer mod syd.<br />
48
Den homogene jordbundssammensætning af jordbunden og det flade terræn gør området meget lidt<br />
komplekst.<br />
66) Cgcb – Sondrup Randmoræne<br />
Området ligger umiddelbart nord for Horsens Fjord og vest for Åkær Å og inkluderer en bræmme af<br />
kuperede bakkepartier, der består af randmoræneformationer orienteret øst-vest, som strækker sig<br />
ind i Vejle Amt. Området er adskilt fra fjorden af et smalt bælte med jævnt faldende moræneflade,<br />
der udgør det kystnære landskab. Mod øst grænser Sondrup Randmoræne op til Åkær Ådal og mod<br />
nord ligger det fladere Virring Morænelandskab. Jordbunden består af store sammenhængede<br />
arealer med smeltevandssand og –grus, hvilket indikerer at dannelsesforløbet er knyttet til<br />
omgivelser i nærheden af gletscher randen. Smeltevandssandet har overlejret morænelersaflejringer,<br />
der befinder sig i mindre partier i de lavere områder. Her ses også ferskvandsdannelser, der er<br />
knyttet til mindre erosionsdale. Terrænet ligger på de højeste steder mellem kote 60 og kote 90. Det<br />
er stejlt faldende både mod øst ned mod Åkær Ådal og mod syd ned mod Horsens Fjord.<br />
Kompleksiteten er stor i kraft af det meget dynamiske terræn og de mange hældninger > 6º og >12º.<br />
Området er gennemskåret af nord-sydgående erosionsdale der i dag fører Sondrup Bæk, Drikkær<br />
Bæk og den lidt større Møllebæk. Der ses tillige en række meget små erosionsdale, der løber vestøst<br />
ned mod Åkær Å.<br />
67) Afbb – Brigsted Moræneflade<br />
Området ligger langs den nordlige kyst ved Horsens Fjord og udgør en relativt flad kyststrækning<br />
der ligger for foden af de mere kuperede Sondrup randmorænepartier. Størstedelen ligger uden for<br />
amtsgrænsen. Området består primært af moræneaflejringer med et mindre parti hævet litorina<br />
havbund. Jordbunden er heterogent sammensat af lige dele moræneler, smeltevandssand og grus,<br />
ferskvandsaflejringer og marint sand og ler. Terrænet er fladt og falder svagt ned mod kysten fra<br />
omkring kote 15. Den meget heterogene jordbund gør området kompleskt. Vandelementerne<br />
udgøres af Møllebæk samt et net af mindre kanaler.<br />
68) Afb – Alrø<br />
Alrø er en lille ø på ca. 6 km 2 i Horsens Fjord og den består af moræneaflejringer, der er aflejret i<br />
sammenhæng med aflejringerne på fastlandet, bortset fra et mindre parti med hævet litorina<br />
havbund ved den nordvendte kyst. Jordbunden er primært moræneler med marint sand og ler på<br />
litorina aflejringerne. Terrænet stiger jævnt fra havniveau til kote 14 midt på øen med undtagelse af<br />
en lav, flad bræmme, der skærer sig ind i den nordlige del af området ved litorina aflejringerne.<br />
Vandelementerne knytter sig til ganske lidt grøftning på de laveste arealer.<br />
69) Chdb – Tranebjerg Randmoræne<br />
Området omfatter hele den sydlige del af Samsø og består af randmoræneaflejringer med mindre<br />
partier af hævet litorina havbund langs kysterne. Mod nord er det afgrænset af Stavns Fjordregionen.<br />
Jordbunden er meget heterogent sammensat af en næsten ligelig fordeling mellem<br />
ekstramerginale aflejringer og moræneler. Hertil kommer i mindre omfang partier med<br />
ferskvandsaflejringer og smeltevandssand og –grus. På litorinafladerne ses marint sand og ler.<br />
Terrænet har det samme karakteristiske småbakkede relief i hele området, dog med tendens til at<br />
flade ud ved den østvendte kyst, mens de mest kuperede områder findes centralt og mod vest.<br />
Området må beskrives som komplekst på grund af den heterogene jordbund og de relativt mange<br />
hældninger på > 6º. Der ses en del mindre søer, vandhuller og moser i den vestlige og mest<br />
kuperede del af landskabet, som er tilknyttet mange lavninger mellem bakkepartierne. Desuden ses<br />
enkelte mindre delvist rørlagte vandløb.<br />
49
70) Kca – Stavns Fjord<br />
Området forbinder den nordlige og sydlige del af Samsø, dvs. Tranebjerg Randmoræne og Nordby<br />
Randmoræne, via et smalt og lavtliggende bånd af hævet litorina havbund med enkelte mindre<br />
moræneknolde. I Stavns Fjord der grænser op til området mod øst, ses en række opstikkende<br />
moræneknolde, der ligger som små øer afskærmet fra Kattegat af det lange og smalle Besser Rev.<br />
Den hævede havbund og øerne er resultatet af, at et morænelandskab er blevet oversvømmet af<br />
litorinahavet og senere blotlagt som følge af landhævning. Jordbunden består overvejende af marint<br />
sand og ler med strandvoldsdannelser. Terrænet er fladt med undtagelse af moræneknoldene, der<br />
fremstår som små bakker (kote 10-20) i landskabet. Vandelementerne koncentrerer sig om<br />
fjordlandskabet og de våde strandenge, der ligger langs østkysten og på moræneøerne.<br />
71) Cgbb – Nordby Randmoræne<br />
Området udgør den nordlige del af randmorænelandskabet på Samsø, som er adskilt fra den sydlige<br />
del af øen af et smalt bånd med hævet litorina havbund i Stavns Fjord Regionen. Samsø er en ryg af<br />
randmoræneaflejringer, der dannet under det seneste isfremstød i Weischelistiden, som har påvirket<br />
Jyllands morfologi. Jordbunden består af en næsten ligelig fordeling af smeltevandssand og –grus<br />
og moræneler i den sydøstlige del. Langs den vestvendte kyst ses en smal bræmme af marint sand<br />
og ler. Terrænet er jævnt stigende (fra inderlavning til rand) fra øst og stejlt stigende (forkanten af<br />
randen) fra vest og toppen af randmorænen danner således en nord-syd gående højderyg (kote 40-<br />
45) tæt på den vestvendte kyst. Det højeste punkt findes på Ballebjerg på 54 meter. Området er<br />
komplekst dels på grund af de mange hældninger > 6º, der ses i forbindelse med højderyggen, og<br />
dels på grund af den næsten ligelige fordeling mellem smeltevandssand og –grus og moræneler.<br />
Vandelementer er helt fraværende.<br />
Morfologisk set er området et klassisk og meget tydeligt eksempel på sammenhængen mellem den<br />
relativt flade inderlavning og den meget kuperede randmoræne.<br />
72) Kcaa – Fjellerup Kystlandskab<br />
Regionen består af et større parti Marint forland som ligger nord for den store flyvesands prægede<br />
moræneflade Glesborg morænelandskab, langs den nordvendte kyststrækning mellem Fjellerup<br />
Strand og Bønnerup Strand. Jordbundsforholdende er præget af landhævningen og den primære<br />
jordart er marint sand og ler. Tættest på kysten ses enkelte strandvoldsdannelser samt forekomster<br />
af flyvesand. Området er altså præget af relativt unge landskabsdannende (marine og æoliske)<br />
processer, der har resulteret i et fladt terræn (i kote 0 – 10) med klitdannelser langs kysten. Området<br />
må betegnes som moderat komplekst, idet der ses jordbundsvariationer i form af partier med<br />
moræneaflejringer i den østlige del af regionen. Vandelementerne består af kyststrækningen, samt<br />
af det lavtliggende og våde og kanallagte Hemmed Kær, der strækker ind i landet syd for Bønnerup<br />
Strand.<br />
73) Kcab – Gjerrild Nordstrand<br />
Regionen består af et mindre område med Hævet marint forland, der ligger langs den nordøstvendte<br />
kyst mellem Stavnshoved Rev og Gjerrild Klint og nordøst for den store flyvesands prægede<br />
moræneflade (Glesborg morænelandskab). Jordbundsforholdende er delvist præget af<br />
landhævningen, idet den primære jordart i de områder er marint sand og ler samt flyvesand.<br />
Centralt i regionen er terrænet hævet omkring en mindre moræneknold, der har forbindelse til den<br />
store moræneflade øst for området og her forekommer forskellige sandede moræneaflejringer samt<br />
ferskvandsaflejringer. Terrænet er fladt og befinder sig i kote 0 – 5 med undtagelse af nogle mindre<br />
bakker omkring moræneaflejringerne, der når op mellem kote 15 og 20. Området besidder således<br />
50
en stor kompleksitet i kraft af tilstedeværelsen af både marint forland, moræneaflejringer og æoliske<br />
aflejringer. Bortset fra kyststrækningen og de små bække Brøndstrup Mølleå, Fulbæk og Ræbæk<br />
ses ingen vandelementer af betydning.<br />
74) Afe – Vivild Morænelandskab<br />
Regionen udgør den vestligste del af det store sammenhængende og meget komplekse<br />
morænelandskab afsat af et nordøst fra kommende isfremstød, der dækker hele den nordlige del af<br />
Djursland. Den strækker sig fra den nordvendte kyst til Alling Ådal i syd. Mod vest er den<br />
afgrænset af er tilstødende område med marint forland og ferskvandsaflejringer omkring Hevring<br />
Ådal og mod øst af den mere sandede del af morænen.<br />
Den dominerende jordtype er moræneler iblandet mindre partier af morænesand og –grus. Terrænet<br />
må karakteriseres som storbakket med jævnt faldende sider ned mod kysten og de omkringliggende<br />
ådale. De største hældninger registreres i den nordlige del, hvor koterne ligger omkring de 35 m.<br />
mens terrænet falder mod syd til ca. kote 25. Området er relativt homogent, idet jordbund og terræn<br />
kun varierer en smule. Vandelementerne koncentrerer sig omkring kyststrækningen, samt en kort<br />
strækning af Hevring Å, der skærer landskabet midt i regionen.<br />
75) Aadb – Glesborg Morænelandskab<br />
Regionen udgør den flyvesandsprægede nordlige del af det store sammenhængende og komplekse<br />
morænelandskab i Nørre Djurs. Den strækker sig fra Vivild Morænelandskab mod vest, syd om<br />
Fjellerup Kyst og op til Gjerrild Nordstrand mod øst, hvor den omfatter en mindre del af Djurslands<br />
nordlige kyststrækning vest for Bønnerup Strand. I regionen ses to partier med<br />
randmoræneaflejringer (Syd for Fjellerup og øst for Bønderup) samt to partier med dødisaflejringer<br />
(Emmedsbo plantage og Overskov ved Mejlgård), som er med til at gøre området meget heterogent.<br />
Arealmæssigt er jordbunden domineret af morænesand og –grus overlejret af smeltevandssand og –<br />
grus, mens plamager af flyvesandsaflejringer er jævnt fordelt i større omfang i hele området.<br />
Terrænet ligger omkring kote 30 – 40 og må beskrives som småbakket med tendens til storbakketbølget<br />
relief i den østlige del ved Sostrup Hede samt i forbindelse med randmorænepartierne ved<br />
Bønnerup og syd for Fjellerup. Området er komplekst pga. den meget varierede jordbund. Der ses<br />
meget få vandelementer i området.<br />
76) Aeab – Ørum-Djurs Morænelandskab<br />
Området udgør en stor og central del af det store, komplekse og sammenhængende<br />
morænelandskab, der strækker sig fra Allingåbro i vest, afgrænses mod syd af Vejle Ådal, Ryom<br />
Ådal og Kolindsund. Mod Nord afgrænses området af et flyvesandsdækket morænelandskab og<br />
mod øst af Veggerslev Ådal. Morænelandskabet indeholder flere mindre partier med dødis-<br />
(Brunmose, Ramten Hede,) randmoræne- (Ørbækgård Plantage, Tårup Skov, Skærvad Å) og<br />
issøaflejringer (Georgsminde) og det er gennemskåret af adskillige erosionsdale. Denne<br />
mangfoldighed af geomorfologiske elementer gør regionen meget kompleks mht. både terræn- og<br />
jordbundsvariationer.<br />
Den dominerende jordart er morænesand og –grus iblandet store partier med smeltevandssand og –<br />
grus og ferskvandsdannelser. Smeltevandsaflejringerne er jævnt fordelt i hele regionen mens<br />
ferskvandsdannelserne er koncentreret i den vestlige del (ved issøaflejringerne), samt i tilknytning<br />
til de mange erosionsdale, der løber i regionen.<br />
I størstedelen af regionen er terrænet fladt til bølget. I tilknytning til især randmorænepartier og<br />
erosionsdale forekommer mindre områder med et terræn, der varierer fra skrænter til storbakket<br />
relief. Den sydlige del ned mod Kolindsund er skarpt markeret af en stejl øst- og vest gående<br />
grænse med hældninger på 6-12º og derover. Grænsen er gennemskåret af N-S gående snævre<br />
51
erosionsdale (Nimtofte å, Ørum å og Skærvad å) med ligeledes meget markante skræntprægede<br />
dalsider.<br />
Øst for Skærvad Å er terrænet udpræget storbakket med lange, jævnt faldende skråninger der<br />
markerer morænelandskabets grænser ned mod kysten. Størstedelen af morænefladen ligger i kote<br />
30 – 40 mens randmorænepartierne hæver sig til ca. kote 60.<br />
Vandelementerne udgøres af de mange åer og bække, der er tilknyttet erosionsdalene og centralt<br />
ligger to de større søer Ramten sø og Dystrup sø som formodentlig er dannet som store dødishuller.<br />
I den vestlige del ses en lang række mindre søer og moser, der er knyttet til de lavtliggende og<br />
meget flade arealer i Løvenholm skovene.<br />
77) Gbaa – Veggerslev Ådal<br />
Regionen omfatter en mindre smeltevandsdal, der fører to å-forløb, som skærer sig ind mellem<br />
Ørum og Hammelev morænelandskaber og danner en landskabelig forbindelse mellem Kolindsund<br />
og Kattegat. Det ene å-forløb er Villersø Bæk, der nedstrøms bliver til Veggerslev å, som løber mod<br />
nordøst. Det andet er Skærvad Å, der kommer fra vest og løber mod syd ned til Kolindsund gennem<br />
en mindre men markant del af dalstrækningen. Dalen er beliggende i kote 5-10 og har en<br />
gennemsnitlig bredde på 1 km. Øst for landsbyen Veggerslev breder dalen sig ud til en flad<br />
flodmunding på et par km bredde, som bliver til marint forland tættest på kysten. Dalen består<br />
primært af ferskvandsdannelser, der går over i marint sand og ler på det marine forland og<br />
dalsiderne er præget af sandede moræneaflejringer. Terrænet er fladt i dalbunden mens dalsiderne<br />
rejser sig relativt markant og har skræntpræg især i den sydvestlige del af dalen. Området er således<br />
præget af både glaciale smeltevandsprocesser, samt af yngre landhævningsprocesser længst ude<br />
mod kysten. Området er moderat komplekst primært på grund af variationerne i jordbunden men<br />
også på grund af de relativt mange hældninger på mellem 6º og 12º, der især i den sydlige del af<br />
regionen præger dalsiderne. Der ses en del eng og mosepartier i den fladbundede dal omkring<br />
Villersø Bæk.<br />
78) Aefb – Hammelev Morænelandskab<br />
Regionen er et sandet morænelandskab, der ligger på den østligste del af Djursland og hører<br />
dannelsesmæssigt til det store sandede moræneplateau på Norddjursland, hvilket vil sige at det er<br />
aflejret af det sidste nordøst fra kommende isfremstød. Den østlige del er gennemskåret af to mindre<br />
parallelt gående lavninger med vandløbene Saltbæk og Kejserbæk/Hjembæk, der er klassificeret<br />
som marint forland. Mod nord og vest er regionen afgrænset af Veggerslev Ådal, mod øst af<br />
Kattegat og mod syd af Grenå. Jordbunden er præget af sandede aflejringer hvoraf den mest<br />
dominerende er morænesand og –grus, mens der i den vestlige del ses et større parti<br />
smeltevandssand og grus. Den østlige del er dog sammensat af lige dele moræneler og morænesand<br />
og –grus, og der ses endvidere aflejringer af marint sand og ler samt ferskvandsdannelser i de to<br />
lavninger med marint forland. Landskabet stiger relativt jævnt fra kysten op til mellem kote 20 og<br />
30. Sangstrup Klint er dog en egentlig kystklint, med stejl hældning. I størstedelen af området er<br />
terrænet Storbakket til bølget mens det tendere mod fladekarakter i den nordlige del af regionen, der<br />
grænser op til Veggerslev Ådal. Området er moderat komplekst pga. den heterogene<br />
jordbundssammensætning.<br />
Vandelementerne udgøres af kyststrækningen samt af de to mindre bække Kejserbæk/Hjembæk og<br />
Saltbæk.<br />
79) Mca - Kolindsund<br />
Regionen omfatter de tørlagte arealer bestående af marint forland, der strækker sig ca. 16 km fra<br />
Grenå i øst til Kolind i vest. Området er bredest i den vestlige del og har en bredde der varierer fra 1<br />
52
km til godt 3 km. Sundet har således under vandspejlsstigningen efter sidste istid været en del af<br />
forbindelsen mellem Djurslands østkyst og nordkyst gennem å-systemerne Kolindsund, Ryom Å,<br />
Alling Å, Grund Fjord og Randers fjord. Disse dalsystemer eksisterer stadig, dog med et vandskel<br />
mellem Ryom Å og Alling Å. Jordbunden i regionen er helt domineret af marint sand og ler med en<br />
smal bræmme af ferskvandsaflejringer på de lavestliggende partier. Siderne der grænser ned til<br />
selve fladen består af sandede moræneaflejringer. Terrænet befinder sig i kote -2 – 0 og udgør en<br />
stor sammenhængende flade. Sundets sider der danner overgang til de omkringliggende<br />
moræneplateauer rejser sig nogle steder så meget (over 6º), at de har skræntpræg, mens overgangen<br />
andre steder er mere flydende. Mod nord rejser plateauerne (og dermed siderne) sig op til kote 40 –<br />
50, mens de mod syd kun når til kote 25 – 40. Vandelementerne i regionen er yderst regulerede og<br />
den stadige dræning foregår via en nordkanal, en sydkanal og en midterkanal samt et net af grøfter,<br />
der løber vinkelret på kanalerne.<br />
80) Kcaa – Grenå Kyst<br />
Regionen strækker sig fra Grenå i nord i en lang, smal kileformet bræmme ned langs kysten til<br />
Katholm Skov mod syd. Området er dannet som hævet marint forland i forbindelse med<br />
tilbagetrækningen af stenalderhavet efter sidste istid. Oven på de marine aflejringer ses større<br />
sammenhængende æoliske klitaflejringer, der giver landskabet relief. Jordbunden består primært af<br />
marint sand og ler med flyvesandsaflejringer og strandvoldsdannelser. Umiddelbart syd for Grenå<br />
ses et mindre parti med smeltevandssand grus. Terrænet er fladt og ligger i kote 0 – 10 med<br />
undtagelse af to mindre områder ved Havknude (kote 13) og ved Annebjerg Plantage (kote 22),<br />
hvor mindre moræneknolde stikker op. Området er moderat komplekst primært pga.<br />
jordbundsvariationerne.<br />
Vandelementer er fraværende, når der ses bort fra kyststrækningen.<br />
81) Ageb – Trustrup Morænelandskab<br />
Regionen udgør et morænelandskab beliggende syd for Grenå og afgrænses mod nord af<br />
Kolindsund, mod øst af Katholm Skov og mod syd af Hoed Å-dal. Den er dannet af<br />
moræneaflejringer aflejret af en nordøst fra kommende is under sidste istid, hvilket meget tydeligt<br />
ses på orienteringen af en række tydelige og parallelle bakkedrag i den nordlige del af området.<br />
Disse særlige bakkeformationer kaldes Drumlin-bakker, og er store og langstrakte<br />
bundmoræneformationer, der følger isens bevægelsesretning med ensartet orientering SV-NØ (ca.<br />
kote 25 – 40). Jordbunden består her af en blanding af moræneler og smeltevandssand og –grus.<br />
Den sydlige del af området er mindre kuperet og har præg af moræneplateau (ca. kote 40).<br />
Jordbunden består her af næsten lige dele moræneler og smeltevandssand og –grus, hvoraf<br />
moræneler dog er dominerende. Ydermere ses et mindre parti med morænesand og –grus. Terrænet<br />
er generelt storbakket. Et mindre område omkring Katholm Skov, der danner en klar afgrænsning til<br />
litorinahavets kyststrækning, kan dog karakteriseres som småbakket og i den sydlige del omkring<br />
Sønder Homå ses et fladelignende parti.<br />
Vandelementerne i området er begrænset til enkelte mindre erosionsdale med vandløb, her i blandt<br />
Nygård Å-dal, Smedebakke Rende, Møllekær og Barnebæk, der alle afvander moræneplateauet ned<br />
til de omkringliggende lavere områder.<br />
82) Ghaa – Skodå Ådal<br />
Regionen er afgrænset mod nordøst og sydvest af de omkringliggende morænelandskaber Trustrup<br />
og Pederstrup, mod syd af Balle og mod nord af Kolindsund.<br />
Den ekstramarginale smeltevandsdal er dannet i den sidste del af Weischel-istiden, hvor<br />
gletschertunger pressede sig ind i det nuværende Djursland fra Sydøst. Den har virket som<br />
53
nordvestgående afdræningskanal som har ført velsorteret og sandet materiale bort fra<br />
gletscherranden.<br />
Jordbunden af sammensat af sandede ekstramarginale aflejringer, som i bunden af dalen omkring<br />
det nuværende vandløb er overlejret af ferskvandsaflejringer.<br />
Dalbunden er flad og har en bredde, der varierer mellem 0,5 og 1 km og falder jævnt fra Balle og<br />
ned mod udløbet i Kolindsund. Ved Pederstrup brydes den flade dalbund af en moræneknold<br />
beliggende syd for Skodå. Hele dalstrækningen er afgrænset af relativt markante sider, der dog<br />
flader en smule ud tættest på Kolindsund.<br />
Dalsystemet afvander Skodå i nordvestlig retning og Hoed Å i sydøstlig retning og vandskellet er<br />
beliggende ved Rosmus Kær. I hele dalsystemet ses indtil flere våde områder kær- og engområder.<br />
Kompleksiteten i området vurderes at være moderat, idet jordbunden består af ca. 50 %<br />
ekstramarginaleaflejringer og 50 % ferskvandsaflejringer, dog aflejret i et ikke-komplekst mønster.<br />
83) Afeb – Pederstrup Morænelandskab<br />
Regionen er mod nord afgrænset af Kolindsund, mod sydvest af Tirstrup Hedeslette og mod øst af<br />
Skodå Ådal.<br />
Morænelandskabet er af samme oprindelse som det store moræneplateau nord for Kolindsund, dvs.<br />
aflejret som bundmoræne af et gletscherfremstød fra nordøst tidligere i Weischel-istiden. Området<br />
har været så højtliggende, at det ikke er blevet overlejret af de omkringliggende ekstramarginale<br />
smeltevandsaflejringer.<br />
Jordbunden er meget sammensat. Dens primære bestanddele er dog moræneler, hvoraf forekomsten<br />
er størst i den sydlige del. I den nordlige del findes dog et større område med moræne sand- og grus<br />
ogverlejret af smeltevandssand- og grus.<br />
Den sydlige og østlige del af moræneplateauet ligger ca. i kote 40 og falder derfra svagt mod<br />
nordvest til ca. kote 25-30. Terrænet er i det meste af området storbakket, men har dog karakter af<br />
flade syd for Nøruplund og plateau nord for Rosmus. Moræneplateauets grænser karakteriseres af<br />
jævnt til stejlt faldende skråninger ned mod de tilstødende områder, med undtagelse af et mindre<br />
område syd for Nøruplund, hvor faldet er næsten helt udjævnet ned mod Tirstrup Hedeslette.<br />
Områdets kompleksitet er stor i kraft af de store variationer i jordbundssammensætningen. Generelt<br />
ses det dog, at den sydøstlige del fortrinsvis er leret, mens den nordøstlige del er mere sandet.<br />
Den mindre Kukkebæk løber gennem Pederstrup og har sit tilløb til Skodå ved Pederstrup mark.<br />
Ellers er vandelementer af betydning stort set fraværende.<br />
84) Eha – Tirstrup Hedeslette<br />
Regionen er afgrænset af Pederstrup og Hyllested Moræneplateau mod øst, Ebeltoft/Mols<br />
Randmoræne mod syd og Thorsager Smeltevandsterrasse mod vest.<br />
Hedesletten er dannet i forbindelse med den nordligere ekstramarginale smeltevandsdal, hvori<br />
Skodå og Hoed Å løber, og har således fungeret som primært afdræningsområde for de sydøst fra<br />
kommende gletschertunger. Smeltevandet har således løbet i nordvestlig retning mod et større<br />
sammenhængende dræningssystem, som Kolindsund er en del af. I den sydligste del findes et større<br />
sammenhængende område med dødisrelief, som ligeledes er dannet i det proglaciale<br />
afsmeltningsmiljø foran isranden.<br />
Jordbunden består overvejende af sandede og velsorterede ekstramarginale aflejringer samt af<br />
enkelte ferskvandsaflejringer koncentreret i dødisområdet.<br />
Terrænet ligger lidt lavere end omgivelserne i ca. kote 25 - 30 og er svagt faldende mod nordvest.<br />
Det har udpræget fladekarakter med undtagelse af dødisområdet, hvor det er mere kuperet og må<br />
karakteriseres som værende småbakket med en del afløbsløse lavninger.<br />
54
Området er præget af stor homogenitet, med undtagelse af dødisområdet, hvor variationen i<br />
jordbund og relief er større, dog uden at gøre området komplekst.<br />
Vandelementerne er primært knyttet til dødisområdet, hvor de to søer Øjesø og Langsø, samt en<br />
række mindre vandhuller og moser er karakteristiske eksempler på afløbsløse lavninger. I denne del<br />
af området løber ligeledes de mindre vandløb Gråske Bæk og Øksenmølle Å og Møllebæk, alle med<br />
afløb i Stubbe Sø mod syd. I den østligste del gennemskærer Hoed Å smeltevandssletten. Mod nord<br />
er det vigtigste vandelement Mårup Å, der løber langs den nordøstlige områdegrænse mod<br />
Kolindsund.<br />
85) Jhab – Thorsager Smeltevandsterrasse<br />
Regionen afgrænses mod nord af Auning smeltevandsterrasse, mod øst af Ørum Morænelandskab,<br />
mod syd af Tirstrup Hedeslette og mod vest af Rønde Randmoræne.<br />
Området er dannet som ekstramarginal smeltevandsterrasse med ferskvandserosionsdale, og udgør<br />
en del af det ekstramarginale afsmeltningsmiljø, der starter med Tirstrup Hedeslette.<br />
Smeltevandsterrassen er på de laveste steder i terrænet overlejret af marine aflejringer fra<br />
Litorinahavet. Litorinaaflejringerne falder de fleste steder sammen med de arealer, der er udpeget<br />
som lavbundsarealer.<br />
Den dominerende jordart er ekstramarginale aflejringer, som er aflejret i forbindelse med<br />
dannelsen af selve smeltevandsterrassen. De er aflejret oven på tidligere moræneaflejringer, som<br />
kan spores i tilstedeværelsen af mindre, højtliggende partier (Ebdrup mark, Gretbjerg og Kolind)<br />
med morænesand og -grus og moræneler i den sydlige del af området.<br />
Jordarten på litorina arealerne er domineret af marint sand og ler samt af ferskvandsaflejringer.<br />
Ferskvandsaflejringerne er aflejret i forbindelse de erosionsdale, som er nederoderet i terrænet efter<br />
isens afsmeltning.<br />
Både terrænet på selve smeltevandsterrasserne (kote 5-25) samt i erosionsdalene (kote 0-5) er fladt.<br />
Området er morfologisk set i høj grad præget af vandelementer. Niveauforskellen mellem<br />
terrassepartier og dale, gør dog at området opleves som bakket.<br />
Området er komplekst både pga. de store variationer i jordarten og i terrænet.<br />
Der ses et tæt net af sammenhængende vandløb (Felsbæk, Saksvad Bæk, Tjerrild Bæk, Korup Å og<br />
Ryom Å) som har dannet de nederoderede, flade dalforløb. I forbindelse med dalforløbende ses en<br />
del eng- og mosearealer. Skarresø er en mindre sø som ligger på et terrasseparti.<br />
86) Jha – Auning Smeltevandsterrasse<br />
Regionen afgrænses mod nordøst af Ørum Morænelandskab, mod syd af Thorsager<br />
smeltevandsterrasse og mod vest af Mørke Moræneplateau.<br />
Området udgør den fjerneste del af det smeltevandsterrasseforløb, der starter mod sydøst med<br />
Tirstrup Hedeslette og Skarresø Smeltevandsterrasse. Ligesom den tilgrænsende<br />
smeltevandsterrasse er området gennemskåret af lavereliggende arealer med hævet litorinahavbund,<br />
som dog har et mere ensartet forløb end på Skarresø smeltevandsterrasse.<br />
Den dominerende jordart er som i de andre terrasseområder ekstramarginale aflejringer. På<br />
arealerne med litorinahavbund ses ferskvandsaflejringer samt få mindre partier med marint sand og<br />
ler. Den hævede havbund er således stort set overlejret af ferskvandsaflejringer.<br />
Terrænet må betegnes som en flade i hele området, beliggende i kote 10 – 15 mod sydøst og<br />
faldende til kote 5-10 mod nordvest.<br />
Området er hydrologisk set præget af den lave beliggenhed, og er som helhed udpeget som<br />
lavbundsområde. I tilknytning til litorina arealerne sydøst for Pindstrup Mose har Ryom Å (med<br />
Tjerrild Bæk som tilløb) sit udspring og løber herfra mod sydøst. Nordvest for Pindstrup Mose har<br />
Vejle Å sit udspring og løber herfra mod nordvest med udløb i Alling Å. Området er altså opdelt af<br />
55
et hovedvandskel, som løber gennem Kastrup Mose og Pindstrup mose. I området ved Vejle Å’s<br />
udspring ses en del sammenhængende eng- og mosearealer.<br />
87) Cfeb – Rønde Randmoræne<br />
Regionen afgrænses mod øst af Thorsager Smeltevandsterrasse, mod nord af Mørke Moræneplateau<br />
og Rosenholm Ådal, mod Syd af Kalø Vig og Vrinners morænelandskab og mod Vest af Skødstrup<br />
Dødislandskab.<br />
Området består af et sammenhængende randmorænelandskab, som overlejrer ældre<br />
moræneaflejringer, og udgør kystlandskabet i bunden af Kalø Vig. Randmorænen er dannet i af en<br />
sydfra kommende istunge i slutningen af Weischelistiden. Nordvest om Rønde løber en mindre<br />
tunneldal (den eneste på Djursland), der afdræner en del af området ud mod Følle Vig.<br />
Jordartssammensætningen i området er meget heterogen, bestående af mindre partier med<br />
smeltevandssand- og grus, smeltevandsler og ferskvandsdannelser i en matrix af moræneler, som<br />
altså er den dominerende jordart. I et større, sammenhængende, østligt delområde mellem<br />
Thorsager og Rostved, der markerer randmorænens udstrækning, består jordarten overvejende af<br />
smeltevandssand og –grus.<br />
Området er beliggende imellem ca. kote 40 og kote 80, hvor de største højder ses i den vestlige del<br />
(med Bavnehøj syd for Ommestrup på 102 m). Terrænet må betegnes som værende storbakket med<br />
mange hældninger over 6º.<br />
Kompleksiteten i området er stor dels pga. jordbundens meget varierede sammensætning og dels<br />
pga. de mange hældninger over 6º.<br />
I den vestlige del ligger en del mindre moser og vandhuller, mens det dominerende vandelement i<br />
den østlige del er Knubbro Bæk, der afdrænes til Følle Vig gennem tunneldalen, der løber nordvest<br />
om Rønde.<br />
88) Cgdb – Mols bjerge/Ebeltoft Randmoræne<br />
Regionen er afgrænset mod nord af Tirstrup Hedeslette og Stubbe Sø, mod syd af Ebeltoft Vig, mod<br />
vest af Vrinners Morænelandskab og mod øst af Elsegårde Morænelandskab.<br />
Dette sammenhængende og meget markante randmorænekompleks er ét af de tydeligste spor efter<br />
det ungbaltiske isfremstød fra sydøst. Den største geomorfologiske kontrast i området udgøres af<br />
den lange og smalle bræmme af hævet marint forland, der findes i den inderste del af Ebeltoft Vig.<br />
Langs kysten ud mod Ebeltoft Vig ses en bræmme af hævet marint forland, der består af marint<br />
sand og ler samt enkelte strandvolddannelser, hvoraf den største ligger ved Lyngsbæk Strand.<br />
Langs det meste af kyststrækningen stiger terrænet stejlt, og i hele området findes mange<br />
hældninger på 6 - 12º eller mere. Der ses en markant parallel orientering af bakkedragene, som<br />
ligger vinkelret på isens trykretning. Grundformen i landskabet kan beskrives som storbakket, med<br />
ofte forekommende pålejring af former, der i højere grad kan klassificeres som småbakkede.<br />
I den vestlige del omkring Mols Bjerge består jordbunden primært af homogene aflejringer af<br />
smeltevandssand- og grus, med enkelte islæt af smeltevandsler og mod nord tillige en del<br />
ferskvandsaflejringer.<br />
Terrænet ligger her omkring kote 100 og de største højder ses i den nordvestlige del af Mols Bjerge,<br />
med Agri Bavnehøj på 137 m. som det højeste punkt. Her træder de storbakkede terrænformer i<br />
højere grad igennem, dog visse steder pålejret småbakkede former.<br />
I den østlige del omkring Ebeltoft er jordbunden præget af ekstramarginale aflejringer, som er<br />
aflejret i sammenhæng med den nordligere beliggende Tirstrup Hedeslette. Den sydøstlige del er<br />
præget af morænesand- og grus, dog med større aflejringer af smeltevandssand- og grus.<br />
56
Mod nordøst og øst hæver terrænet sig i mindre grad end mod vest. I Skærsø Plantage ligger det i<br />
omkring kote 35, mens det syd for Ebeltoft hæver sig til omkring kote 45 – 50. De småbakkede<br />
former ses i dette delområde tydeligt især i Skærsø plantage samt syd for Ebeltoft.<br />
Hele området er præget af meget stor kompleksitet både i kraft af de mange store hældninger og i<br />
kraft af jordbundsvariationerne fra øst til det vest.<br />
Vandelementerne i området omfatter primært mindre søer, vandhuller og moser som er<br />
koncentrerede i den nordlige og vestlige del, mens de er stort set fraværende i den sydøstlige del.<br />
89) Kcab – Stubbe Sø<br />
Regionen er afgrænset af kyststrækningen mellem Havmølle Bæk mod nord og Boeslum mod syd.<br />
Mod Vest og nord er grænsen trukket op til randmorænen ved Ebeltoft og Hyllested<br />
Morænelandskab.<br />
Området består af en del større, sammenhængende arealer med hævet marint forland, og er således<br />
et relativt ungt landområde, der først er blevet blotlagt efter stenalderhavets regression. Stubbe Sø,<br />
der ligger i den inderste del af området hører egentlig til dødislandskabet, der ligger i forbindelse<br />
med Tirstrup Hedeslette, men har sammen med andre lavtliggende områder været lagt under vand<br />
under den store isafsmeltning, der afluttede Weischelistiden. Imellem arealerne med hævet havbund<br />
ses mindre partier med randmoræne- og morænelandskaber.<br />
Jordbunden består primært af marint sand og ler samt af mindre områder med<br />
ferskvandsaflejringer. På morænepartierne er jordbunden domineret af moræneler.<br />
Terrænet der er knyttet til den hævede havbund er fladt, mens morænepartierne ligger i ca. kote 20 -<br />
25 som hævede småbakkede og kontrastskabende øer i landskabet.<br />
Selv om området er ret velordnet med hensyn til den klare adskillelse af hævet havbund og<br />
morænepartier, er der alligevel så store variationer både jordbundsmæssige og terrænmæssige, at<br />
området må beskrives som værende komplekst.<br />
Området indeholder relativt mange vandelementer i forhold til de omkringliggende områder, idet de<br />
lave arealer med hævet marint forland, virker som naturlige tilstrømningsområder og reservoirer.<br />
Således er godt 50 % af områdets landareal udpeget som lavbundsområder.<br />
Den største vandforekomst er Stubbe Sø med en udstrækning på omtrent 3,5x1,2 km, som egentlig<br />
er et vandfyldt dødishul, der hører med til dødislandskabet, man finder umiddelbart nordvest for<br />
området. Den har dog efter Weischel-isens afsmeltning været oversvømmet af stenalderhavet, og<br />
har således fået karakter af hævet marint forland. Længere mod syd findes den mindre Dråby sø.<br />
Der findes et større antal kunstige afvandingskanaler på de lavtliggende arealer, samt mindre<br />
naturlige afvandingssystemer som f.eks. Havmølle Å i den nordlige del.<br />
90) Aedb – Hyllested Morænelandskab<br />
Regionen grænser op til Stubbe Sø samt til det marine forland ved Havmølle Bæk mod syd. Mod<br />
øst afgrænses den af kystenstrækningen mellem Hoed Å og Havmølle Bæk og mod nord af Tirstrup<br />
Hedeslette.<br />
Området består primært af moræne- og randmoræneaflejringer, samt af et mindre område med<br />
hævet marint forland. Randmoræneaflejringerne ses omkring Hyllested Skovgårde samt i en kile,<br />
der strækker sig fra Hyllested Bjerge mod vest ind til Gravlev. Det hævede marine forland strækker<br />
sig fra Strandgård og udløbet af Hoed Å i nord, og omfatter de sydligere Nørresø og Søndersø.<br />
Jordbunden i området er meget varierende og heterogent sammensat. Den består primært af<br />
morænesand og –grus og moræneler. I de lavtliggende områder findes større arealer med<br />
ferskvandsaflejringer.<br />
Landskabet rejser sig som et bølget plateau relativt stejlt fra kysten og terrænet må betegnes som et<br />
småbakket i størstedelen af området. Især i området ved Sønderskov og til dels omkring Hyllested<br />
57
Skovgårde har terrænformerne tendens til at fremstå som storbakkede. Plateauformen kommer<br />
klarest til udtryk mod øst og syd, mens det mod vest afgrænset mod vest flader ud i Tirstrup<br />
Hedeslette. De højeste punkter forekommer i forbindelse med randmorænepartierne, hvor Gratbjerg<br />
i Hyllested Plantage som det højeste punkt i området rejser sig 66m.o.h., mens selve plateaufladen<br />
ligger omkring kote 30.<br />
Området er komplekst, dels på grund af den meget varierede jordbundssammensætning og dels på<br />
grund af de mange hældninger på mere end 6º.<br />
Vandelementerne ligger primært på de lavtliggende arealer. Således ligger Nørresø og Søndersø<br />
(sidstnævnte ligger hen som eng) på det marine forland. Længere inde i området ses kunstige<br />
afvandingskanaler i de større mosearealer Stormose, Bispemose og Møgelmose.<br />
91) Afbb – Elsegårde Morænelandskab<br />
Regionen er mod nord afgrænset af randmorænen ved Ebeltoft og mod syd, øst og vest af kysten.<br />
Området befinder sig i en overgangszone mellem områder, hvor de proglaciale processer<br />
(randmoræne- og dødisprocesser) har været fremherskende, og områder der er påvirket af<br />
stenalderhavet. Således kan man her spore påvirkninger fra begge typer processer. Det primære<br />
landskab består dog af moræneaflejringer, der kun er perifert påvirket af den nordligere<br />
randmoræne. Dog ses mindre dødislandskaber ved Elsegårde, samt ved sommerhusområdet i den<br />
sydlige del af Sønder Plantage. Mod syd ved Vestensø og mod vest ved Ahl Plantage findes to<br />
større områder med hævet marint forland.<br />
I godt halvdelen af området er jordbunden sammensat af moræneler og morænesand- og grus, mens<br />
arealerne med hævet marint forland er domineret af marint sand og ler med større<br />
strandvoldsdannelser.<br />
Terrænet er præget af det jævnt stigende moræneparti, der rejser sig fra hhv. kysten og det flade<br />
hævede marine forland, ind mod den højere liggende, tilgrænsende randmoræne til omkring kote<br />
30.<br />
Området må betegnes som komplekst, primært på grund af den varierende jordbund.<br />
Især i den vestlige og den sydlige del af området findes flere små vandhuller og moser, mens der ses<br />
større engarealer i de lave områder med hævet havbund. Der findes desuden et større antal kunstige<br />
afvandingskanaler ved Vestensø.<br />
92) Cgeb – Skødshoved Randmoræne<br />
Skødshoved halvøen består fortrinsvis af mere eller mindre markante randmoræneaflejringer<br />
dannet af sydøst fra kommende istunger i sidste del af Weischelistiden. To mindre områder mod<br />
vest og nord er hævet marint forland med strandvoldsdannelser, som er blotlagte efter regressionen<br />
af stenalderhavet. Mod øst afgrænses den øst for Tved langs grænsen mellem moræne og hævet<br />
marint forland.<br />
Jordbunden på halvøen er meget sammensat og består af store områder med smeltevandssand- og<br />
grus samt af mindre områder med moræneler, smeltevandsler og ferskvandsaflejringer. I områderne<br />
med hævet marint forland består jordbunden primært af marint sand og ler.<br />
Terrænet må karakteriseres som storbakket, og hæver sig fra kysten op til det højeste punkt Trehøj,<br />
der ligger i kote 79. Mange steder, især på den sydlige del af halvøen, hælder terrænet 6 - 12º eller<br />
mere, mens det på den nordlige del er mere jævnt.<br />
Den varierede jordbundssammensætning og det ofte stærkt hældende landskab, gør at området er<br />
meget komplekst.<br />
Vandelementerne i området er koncentreret på den østlige del af halvøen og omfatter enkelte<br />
mindre søer, vandhuller og moser hvoraf Tillerup Sø er den største.<br />
58
93) Afea – Vrinners Morænelandskab<br />
Regionen grænser op til Knebel Vig mod Vest, Mols Bjerge mod Øst, Skødshoved Randmoræne og<br />
Begtrup Vig mod syd og Rønde Randmoræne mod nord.<br />
Områdets kystnære vestlige del består primært af morænelandskab, mens det, hvor det mod øst<br />
grænser op til Mols Bjerge, er præget af randmoræneprocesser, der afspejles i terrænformerne. Man<br />
sporer således her både det tidligere nordøstfra kommende is, der har påvirket Norddjursland og den<br />
seneste sydøstfra kommende is, der har dannet randmorænerne i Mols Bjerge. Langs alle<br />
kyststrækninger ses områder af varierende størrelse med hævet marint forland.<br />
Jordbunden består primært af moræneler, med enkelte mindre overlejringer af smeltevandssand- og<br />
grus, smeltevandsler samt ferskvandsdannelser og på den hævede havbund af marint sand og ler.<br />
Terrænet er storbakket med en del hældninger op til 6º og enkelte hældninger på 6 - 12º. De store<br />
hældninger forekommer primært i den midterste del mellem Vrinners og Knebel. Det stiger jævnt<br />
fra kysten og ind i landet, hvor det flere steder, bl.a. ved Lyshøj nord for Kejlstrup, Ildbjerg nord for<br />
Vrinners samt Lamhøj øst for Torup når højder på ca. 50 m. Som kontrast hertil er områderne med<br />
Hævet marint forland flade.<br />
Især terrænet med de mange hældninger op til 6º, gør at landskabets kompleksitet er moderat.<br />
Kombinationen af den relativt homogene jordbund på morænefladen og områderne med marint sand<br />
og ler understreger områdets moderate kompleksitet.<br />
I den sydlige del af området er de eneste vandelementer en del små vandhuller og moser.<br />
Umiddelbart nord herfor løber Skellerup Å samt og i den nordligste del, nord for Egens, løber Kolå.<br />
Begge å-systemer afvander morænelandskabet og har tilknyttet et net af grøfter. Nord for Kejlstrup<br />
ligger et større engarealer, bl.a. Sigkær<br />
94) Agdb – Helgenæs Morænelandskab<br />
Regionen ligger som en selvstændig halvø syd for Mols Bjerge og afgrænses fra resten af Djursland<br />
på den smalle tange, der forbinder Helgenæs med Djursland.<br />
Morænelandskabet på halvøen Helgenæs er aflejret af et nordøstligt isfremstød og hører altså til<br />
samme aflejringsperiode som morænelandskabet på den nordlige del af Djursland. Siden er området<br />
påvirket af sydfra kommende istunger og bærer således også præg af yngre randmoræneprocesser,<br />
hvilket afspejles i terrænets relief. Langs de nordligste kyststrækninger samt mod sydvest, ligger<br />
nogle ca. 300 m. brede bræmmer af hævet marint forland.<br />
Jordbunden består næsten udelukkende af smeltevandssand og grus, med enkelte mindre<br />
forekomster af moræneler og ferskvandsaflejringer, mens det hævede marine forland består af<br />
marint sand og ler.<br />
Med undtagelse af det flade hævede marine forland er terrænet ret stejlt stigende og rejser sig fra<br />
kysterne ind mod midten af halvøen til knap 100 m. højde på det højeste sted. Mange steder er<br />
stigningerne mellem 6º og 12º og de største stigninger findes i den sydlige og midterste del af<br />
området. Områdets grundrelief må karakteriseres som værende storbakket, mens terrænet inde på<br />
halvøen er overlejret af mere småbakkede former.<br />
Området har, på trods af den ret homogene jordbund, en stor grad af kompleksitet i kraft af de<br />
mange terrænhældninger > 6º.<br />
Der ses ingen egentlige vandløb. Der imod er der en stor forekomst af små vandhuller og moser i<br />
terrænlavningerne.<br />
95) Kada – Anholt<br />
Regionen består af æoliske aflejringer på litorinaaflejringer (marint forland), der har samlet sig øst<br />
for et kompleks af yngre moræneaflejringer ligeledes overlejret af æoliske aflejringer. Jordbunden<br />
består flyvesand (æoliske aflejringer), der har overlejret en basis af marint sand og ler med<br />
59
etydelige og velstrukturerede strandvolddannelser. Denne type aflejringer dækker størstedelen af<br />
øens areal og går pga. de store og omfattende sandpartier under betegnelsen Ørkenen. Omkring<br />
moræneaflejringerne i den vestlige del ses et parti med smeltevandssand og –grus og<br />
ferskvandsdannelser samt mindre flyvesandsaflejringer. De store sammenhængende sandaflejringer<br />
ligger i kote 10 – 20, mens moræneaflejringerne hæver sig op til kote 39 ved Nordbjerge. Terrænet<br />
må klassificeres som værende småbakket med et lidt mere markant bakkeparti omkring<br />
moræneaflejringerne. Området har en moderat kompleksitet pga. jordartsvariationerne.<br />
Bortset fra Kyststrækningen er vandelementer stort set fraværende. Dog ses et lille kanalsystem<br />
med tilhørende eng- og mosearealer på morænepartiet.<br />
96) Acbb – Tunø<br />
Regionen er en lille ø, der består af moræneaflejringer, der er aflejret i sammenhæng med<br />
aflejringerne på fastlandet umiddelbart vest for. Moræneaflejringerne består i to mindre<br />
moræneholme, der er adskilt af et parti med hævet litorina havbund. Endvidere findes et mindre<br />
vestligt og et noget større østligt kystareal med hævet marin havbund.<br />
Jordbunden er meget sammensat og er svagt domineret af marint sand og ler, der er udbredt på de<br />
hævede havbundsarealer og laveste moræneaflejringer. Enkelte strandvoldsdannelser forekommer<br />
på de hævede havbundsarealer. Moræneholmene består i morænesand- og grus og små partier med<br />
moræneler, smetlevandssand- og grus samt ekstramarginale aflejringer. Terrænet stiger jævnt fra<br />
havniveau og når i den vestlige del flere steder højder mellem kote 13 og 24, mens den østlige del<br />
kulminerer i kote 17. I den vestlige del afgrænses moræneholmen flere steder af stejle kystskrænter.<br />
Mellem bakkepartierne har terrænet fladekarakter. Naturgrundlaget er komplekst som følge af den<br />
store variation i jordarter. Vandelementerne udgøres af meget lidt grøftning på de laveste arealer.<br />
60
Kulturgeografisk regionalisering<br />
Århus Amt<br />
61
Fremgangsmåde i Kg-regionaliseringen<br />
Denne note kan bruges som et supplement til projektkompendiets note 3 om kulturgeografisk<br />
analyse, typologi og beskrivelse i ”Landskabskaraktermetoden – et kompendium, Arbejdsrapport<br />
Skov & Landskab nr. 20-2005” af Caspersen, O.H. og Nellemann, V. Noten er udarbejdet på<br />
baggrund af erfaringer med kulturgeografisk regionalisering, der er foretaget i Århus Amt i<br />
månederne juni til september 2004, månederne januar til april 2005 samt august 2006. Alle<br />
landskaber i Århus Amt er blevet inddelt i kulturgeografiske regioner, 88 i alt. De største byer i<br />
amtet, herunder Århus, Randers og Silkeborg er ikke omfattet af den kulturgeografiske<br />
regionalisering. Dette fravalg er gjort ud fra en betragtning om, at<br />
landskabskarakterkortlægningsmetoden primært er tænkt anvendt på landskaber. Afgrænsningen af<br />
regionerne mod vest er bestemt af amtsgrænsen. Dette medfører flere steder en generelt mindre<br />
størrelse af de kulturgeografiske regioner, der støder op til grænsen, i forhold til de naturgeografiske<br />
regioner, som overvejende er gengivet i deres fulde udstrækning på tværs af den administrative<br />
grænse. Hvor amtsgrænsen medfører opdeling i meget små områder, er disse søgt sammenlagt med<br />
nærliggende kulturgeografiske regioner (se oversigtskort og tabel for de kulturgeografiske<br />
regioner). Der er i forbindelse med den kulturgeografiske regionalisering ikke defineret<br />
landskabstyper. Dette vil kunne gøres efterfølgende, hvis man ønsker at skabe et overordnet indtryk<br />
af den regionale landskabsvariation.<br />
I det følgende afsnit gennemgås kortfattet den praktiske arbejdsgang med den kulturgeografiske<br />
regionalisering. Herunder redegøres for fremgangsmåden under analysen og forskellige principper,<br />
der er gjort brug af i forbindelse med regionaliseringen samt navngivning. Efterfølgende følger en<br />
beskrivelse af det til analysen anvendte digitale kortmateriale og dets muligheder.<br />
Praktisk arbejdsgang<br />
GIS<br />
Brugen af GIS-programmer under den kulturgeografiske og naturgeografiske regionalisering er den<br />
samme. For beskrivelsen af anvendelsen af GIS henvises derfor til noten om den metodiske tilgang<br />
til Ng-regionaliseringen.<br />
Fremgangsmåden i analysen<br />
Analysen i kg-regionaliseringen er en kortbladsanalyse, der tager udgangspunkt i de digitaliserede<br />
topografiske kort fra Kort- og Matrikelstyrelsen (DTK). Analysen beskriver ud fra kortbladene den<br />
arealanvendelsesmæssige sammensætning af de kulturgeografiske regioner. Fremgangsmåden for<br />
beskrivelsen af arealanvendelsen følger en punktvis inddelt skabelon, der indeholder elementerne<br />
fra landskabselementlisten i note 3 gældende for det regionale niveau. Enkelte elementer fra det<br />
lokale niveau er medtaget, hvor det er fundet ønskeligt at detaljere oplysningerne. I henhold til<br />
skabelonen analyseres arealanvendelsen i landskabet for, bevoksning, dyrkningsform,<br />
bebyggelsesmønster, kulturhistoriske mønstre og anlæg, tekniske anlæg og elementer samt diverse<br />
andre elementer. Endvidere beskrives regionens kulturhistoriske udvikling/oprindelse. Under<br />
beskrivelsen af den kulturhistoriske udvikling sammenlignes kortværk fra forskellige perioder,<br />
hvorved væsentlige arealanvendelsesmæssige ændringer over tid registreres. Beskrivelsen af den<br />
kulturhistoriske udvikling udgør et vigtigt input til fastlæggelsen af landskabskarakterens<br />
62
kulturhistoriske oprindelse og intakthed, der beskrives i den senere landskabskarakterbeskrivelse.<br />
Den kulturgeografiske analyse afsluttes med nogle overvejelser omkring eventuelle afgrænsnings<br />
spørgsmål og eventuelle delområder/oplevelsesmuligheder. Disse overvejelser er tænkt som en<br />
hjælp til det senere feltarbejde, hvor den endelige afgrænsning af landskabskarakterområder finder<br />
sted. Endvidere vil overvejelserne kunne hjælpe til at rette opmærksomheden mod nogle af de<br />
områder, hvor oplevelsesmuligheder kan forekomme.<br />
Undervejs i analysen benyttes overlay teknik, som foretages ved at man lægger temalag ovenpå<br />
DTK-kortene, der i forskellig grad supplerer og detaljerer informationerne fra kortene. Overlay<br />
teknikken benyttes ligeledes i forbindelse med grænsedragningen, hvor temalaget med de<br />
naturgeografiske regioner udgør et vigtigt input. Den digitale kortbladsanalyse suppleres endvidere<br />
med oplysninger fra relevant litteratur, jf. litteraturlisten.<br />
Beskrivelse af regionaliseringsprincipper<br />
Naturgeografiske regioner som grundlag for den kulturgeografiske analyse<br />
Som udgangspunkt følger afgrænsningen af de kulturgeografiske regioner afgrænsningen af de<br />
naturgeografiske regioner. Dette begrundes med at der mange steder fortsat eksisterer en tydelig<br />
sammenhæng mellem naturgrundlag og arealanvendelse. Naturgrundlagets betydning for<br />
arealanvendelsen er dog i nyere tid og især i perioden for landbrugets industrialisering aftaget en<br />
del. Bl.a. er flere tidligere lavbundsarealer blevet opdyrket. De naturgeografiske regionsgrænser kan<br />
således kun betragtes som vejledende.<br />
Homogenitet<br />
Igennem den kulturgeografiske regionalisering søges at opdele landskabet i regioner med ensartet<br />
arealanvendelse. Dette princip er af grundlæggende karakter for regionaliseringen og vil, hvor der<br />
er uoverensstemmelse med den naturgeografiske regionalisering, ofte vægte tungere end denne. I<br />
tilfælde vil denne vægtning kunne føre til deling af naturgeografiske regioner i flere<br />
kulturgeografiske regioner eller samling af flere naturgeografiske regioner i én enkelt<br />
kulturgeografisk region. Der tages udgangspunkt i de forskellige klasser af arealanvendelse som står<br />
anført i skabelonen, der er baseret på elementerne fra landskabselementlisten i note 3 i kompendiet<br />
om landskabskaraktermetoden af Caspersen, O.H. og Nellemann, V. Forholdet mellem bevoksning<br />
og dyrkning er eksempelvis relevant i denne sammenhæng. Ofte adskilles kulturgeografiske<br />
regioner fra hinanden med begrundelse i forskellig udbredelse af disse arealklasser. Arealklassernes<br />
har vidt forskellig karakter og forekommer ofte som større sammenhængende flader. Størstedelen af<br />
Århus Amts areal udgøres af regioner, hvor opdyrkning er den dominerende arealanvendelse. Flere<br />
steder i Århus Amt og især på Djursland er der imidlertid igennem de sidste ca. 100 år blevet<br />
tilplantet med nåletræsplantager. Udbredelsen af disse plantager har nogle steder ført til deling af<br />
naturgeografiske regioner i flere kulturgeografiske regioner. Dette kan eksempelvis illustreres med<br />
den naturgeografiske region Tirstrup Hedeslette, der er blevet opdelt i to kulturgeografiske regioner<br />
(fig. 1).<br />
63
Når kulturgeografiske regioner med en ensartet arealanvendelse afgrænses vil det i nogle tilfælde<br />
være muligt at samle flere naturgeografiske regioner til én enkelt kulturgeografisk region. Dette kan<br />
gøres såfremt det vurderes, at de naturgeografiske forhold er underordnet regionernes<br />
arealanvendelse. Ved sammenlægningen opnår man en inddeling i en region, der udgør en større<br />
landskabelig helhed, og man kan evt. herved modvirke, at regionerne bliver for små (se i øvrigt<br />
principper for ng-regionaliseringen samt nedenstående princip om skala). Til at eksemplificere en<br />
sammenlægning kan præsenteres samlingen af de naturgeografiske regioner, Mammen<br />
Morænelandskab (nr. 12), Stevnstrup Morænelandskab (nr. 15) og Helstrupdalen (nr. 16) til den<br />
kulturgeografiske region Stevnstrup Morænelandskab (nr. 12, 15 og 16), fig. 2.<br />
65
Detaljeringsgrad<br />
Det er vigtigt at holde sig klart, at der er tale om kulturgeografisk analyse på regionalt niveau.<br />
Princippet om detaljeringsgrad er nært beslægtet med princippet om stor heterogenitet, der står<br />
nævnt i noten om den metodiske tilgang til ng-analysen. Detaljeringsgrad er et princip man<br />
forholder sig til, når man søger at afgrænse de homogene regioner. I eksemplet fra Tirstrup<br />
Hedeslette med skelnen mellem udbredelsen af dyrkning og bevoksning vil det være relevant at<br />
kigge på den relative udbredelse af arealklasserne. Er der eksempelvis tale om en landbrugsflade<br />
med en enkelt eller få mindre skovparceller vil deres udbredelse være underordnet den<br />
omkringliggende landbrugsflade, og landbrugsfladen således udslagsgivende for regionaliseringen.<br />
Er der derimod tale om et større skovområde vil det, hvis det er stort nok, kunne udskilles som<br />
selvstændig region. Samme overvejelser gør sig gældende i eksemplet med Stevnstrup<br />
Morænelandskab. Det kan her diskuteres om de tre naturgeografiske regioner, den<br />
kulturgeografiske region er sammensat af, er for små til at udgøre selvstændige kulturgeografiske<br />
regioner.<br />
Afgrænsende elementer i landskabet<br />
I tilfælde hvor afgrænsningen mellem to kulturgeografiske regioner er mere diffus, kan man lade<br />
grænsen følge et eller flere forekommende elementer i landskabet. Eksempelvis vil man kunne lade<br />
grænsen følge et levende hegn, en beplantning, et bebyggelsesmønster eller et matrikel ejerlavsskel,<br />
hvis dette er markeret med diger i landskabet. Afgrænsningsspørgsmål på et detaljeret niveau kan<br />
eksempelvis illustreres med afgrænsningen af Kastbjerg Tunneldal (fig. 3) omkring landsbyen<br />
Kærby og Dyrby Krat.<br />
67
Af fig. 3 fremgår at den mere detaljerede afgrænsning mellem to kulturgeografiske regioner kan<br />
følge forekommende elementer i landskabet. Eksempelvis følger afgrænsningen af regionerne<br />
bevoksninger og bebyggelse i overgangen mellem dal og morænelandskaber.<br />
Det skal dog bemærkes, at grænsedragning efter dette princip kan antyde en præcision, der ikke er i<br />
overensstemmelse med virkeligheden. Afgrænsningen mellem to regioner vil i felten ofte have en<br />
diffus karakter og i den efterfølgende karakterområdeafgrænsning bør man tage dette i betragtning.<br />
Eksempelvis kan man i den konkrete regionalisering af et diffust afgrænset område gengive det med<br />
et blødt slynget forløb, der hjælper til at henlede læserens opmærksomhed på at afgrænsningen ikke<br />
er skarp.<br />
Navngivning<br />
Nummerering og navngivning af de kulturgeografiske regioner følger i videst muligt omfang de<br />
naturgeografiske regioner. Enkelte undtagelser er gjort hvor inddelingen af de kulturgeografiske<br />
regioner adskiller sig væsentligt fra de naturgeografiske. Eksempelvis kan nævnes den<br />
naturgeografiske region Randers Fjord (nr. 8), der pga. forskelle i arealanvendelsen deles i de<br />
kulturgeografiske regioner, Overgård marine forland (nr. 8A), Randers Fjord (nr. 8B) og Hevring<br />
marine forland (nr. 8C). Ligeledes kan naturgeografiske regioner sammenlægges, hvor det skønnes<br />
at arealanvendelsen vægter tungere end de naturgeografiske forhold. Dette er eksempelvis gældende<br />
ved sammenlægningen af de naturgeografiske regioner, Purhus Morænelandskab (nr. 5), Spentrup<br />
Morænelandskab (nr. 6) og Randers (nord) Morænelandskab (nr. 7) til Spentrup Morænelandskab<br />
(5,6,7) pga. vægtige ligheder i arealanvendelsen.<br />
69
Anvendt kortmateriale til kulturgeografisk regionalisering<br />
Som primærkilde og baggrundskort bruges:<br />
DTK25: Topografisk kort fra Kort og Matrikelstyrelsen (Vektor-data) fra 1997. Velegnet til<br />
analyser i skala 1:25.000 og større detaljeringsgrad.<br />
DTK100: Topografisk kort fra Kort og Matrikelstyrelsen (vektor-data) fra 1997. Velegnet til<br />
analyser i skala 1:100.000 til1:25.000.<br />
DTK25 og DTK100 opdateres ikke mere i den oprindelige form, men er blevet erstattet af nyere<br />
kort fra KMS ajourført senest i 2005. Disse kan bruges som supplement til DTK-kortene til<br />
registrering af den seneste udvikling.<br />
Orthofotos 2004: Farveflyvefotografering med vidvinkelkamera. Fotografierne er fra COWI<br />
(Raster-data)og velegnet som supplement til DTK-kortene med henblik på analyser i skala 1:20.000<br />
og større detaljeringsgrad.<br />
Som historiske kort bruges:<br />
Videnskabernes Selskabskort: Fra Kort- og Matrikelstyrelsen (Raster-data) udarbejdet i perioden fra<br />
1762 til1820. Kortet kan benyttes til oversigt i skala 1:100.000.<br />
DTK: Høje målebordsblade fra Kort- og Matrikelstyrelsen (Raster-data) udarbejdet i perioden fra<br />
1842 til 1899. Velegnet til analyser i skala 1:20.000 og større detaljeringsgrad.<br />
DTK: Lave målebordsblade fra Kort- og Matrikelstyrelsen (Raster-data) udarbejdet i perioden fra<br />
1930 til 1940 (opmålt 1870 til 1898). Velegnet til analyser i skala 1:20.000 og større<br />
detaljeringsgrad.<br />
DTK: 1. udgave af 4-cm kortene fra Kort- og Matrikelstyrelsen (Raster data) udarbejdet i perioden<br />
fra 1953 til 1975. Velegnet til analyser i skala 1:25.000 og større detaljeringsgrad.<br />
Sognekortene: Sognekortene fra Kort- og Matrikelstyrelsen udarbejdet i perioden fra 1816 til ca.<br />
1900. Kortene kan supplere DTK-kortene mht. matrikulære oplysninger og kan anvendes i skala<br />
1:20.000 og ved større detaljeringsgrad. Kortene er ikke tilgængelige i GIS, da de ligger som<br />
billedfiler, hvilket gør arbejdsprocessen med kortene tungere.<br />
Følgende digitale temalag kan i varierende grad bruges til at supplere og detaljere<br />
oplysningerne fra de topografiske kort. Brug af temaerne vil endvidere modvirke at relevant<br />
arealanvendelse overses i kortbladsanalysen. Såfremt det er muligt benyttes temaer, der<br />
jævnligt opdateres:<br />
Regionplan 2001: Relevante temaer fra Århus Amts regionplan kap. 1, 2, 4, 5, 6 og 7 (raster og<br />
vektor data), der er velegnet til analyser af regionernes arealanvendelse.<br />
70
Matrikelejerlavsflader: Udtræk fra Kort- og Matrikelstyrelsens database. Sidst opdateret august<br />
2005. Temaet bruges til identifikation af vigtige kulturhistoriske skel.<br />
Matrikelflader: Udtræk fra Kort- og Matrikelstyrelsens database. Sidst opdateret august 2005.<br />
Temaet kan supplere kortbladsanalysen i identifikation og datering af husmandsbebyggelse i det<br />
åbne land.<br />
Hegn og brugsgrænser: TK1 kort, leveret fra Kortcenter Nord i februar 2005, etableret fra luftfotos<br />
fra 2002 og 2003. Hegnsoplysningerne i temaet kan supplere kortbladsanalysen.<br />
Fortidsmindebeskyttelseszone: Fortidsminde beskyttelseslinie. Oprettet af Århus Amt. Nøjagtighed<br />
ca. 1:25.000. Revideres løbende. Kan supplere kortbladsanalysen, da flere fortidsminder ikke er<br />
markeret på DTK-kortene.<br />
Museumslovens §29a diger: Vejledende registrering af diger, jf. Miljø og Energiministeriets<br />
Bekendtgørelse nr. 624, 2002 om beskytelse af sten og jorddiger. Konkret afgørelse af om et dige er<br />
omfattet af beskyttelse træffes i hvert enkelt tilfælde af Århus Amt i h. t. bekendtgørelsen. Kan<br />
supplere kortbladsanalysen, da ikke alle diger er markeret på DTK-kortene.<br />
Kirkebeskyttelseslinier: Kirkebyggelinie. Indtegnet efter 4cm-kort i 1:25.000. Revideres løbende.<br />
Indikerer oplevelsesrige kirkemiljøer.<br />
§ 3-områder – samlet i ét tema: § 3 områder beskyttet iht. NBLs § 3. Skelner mellem enge, moser,<br />
heder, overdrev, strandenge og søer/vandhuller. Indtegnet efter T0-kort i 1:10.000. Revideres<br />
løbende. Kan anvendes til identifikation af forskellige natur- og halvkulturarealer.<br />
Oplandskort: Kort med oplande til stationer, vandløbstema og oplandsstationer. Kan anvendes til at<br />
lokalisere vandløb og deres udspring.<br />
Vindmøller: Kort over samtlige vindmøller i Århus Amt. Supplerer regionplanens udpegninger af<br />
vindmølleområder.<br />
Listevirksomheder: Placering af Liste virksomheder. Fladerne er indtegnet i december 2004.<br />
Revideres løbende. Kan hjælpe til at lokalisere industrielle virksomheder. Kan dog kun benyttes i<br />
begrænset omfang, da forskellige landbrugsarealer er medtaget til registreringen.<br />
71
Oversigtskort over kulturgeografiske regioner<br />
72
Tabel over de kulturgeografiske regioner i Århus Amt<br />
Regionsnr. Regionsnavn Regionsnr. Regionsnavn<br />
1 Skalsådalen 50 Mossø sølandskab<br />
2 Skjellerup Morænelandskab 51 Ry Dødislandskab<br />
3 Assens Morænelandskab 52 Jeksen Morænelandskab<br />
4 Kastbjerg Tunneldal 55 (54) Tranbjerg Dødislandskab<br />
5 (6, 7) Spentrup Morænelandskab 56 Holme Randmoræne<br />
8A Overgård Marine Forland 57 Malling Randmoræne<br />
8B Randers Fjord 58 Solbjerg Sølandskab<br />
8C Hevring Marine Forland 59 (62) Virring Morænelandskab<br />
9 Holbæk Morænelandskab 60 (53) Skanderborg Sølandskab<br />
10 Ørum Morænelandskab 61 Tebstrup Bakkelandskab<br />
11 Nørreådalen 63 Rævså/Åkær Å smeltevandsdal<br />
12 (15, 16) Stevnstrup Morænelandskab 64 Odder Morænelandskab<br />
13 Svinding Morænelandskab 65 Gylling Næs<br />
14 Gudenådalen 66 (67) Sondrup Randmoræne<br />
17 (18) Randers (syd) Morænelandskab 68 Alrø<br />
19 Væth Morænelandskab 69 Tranebjerg Randmoræne<br />
20 Lysnet randmorænelandskab 70 Stavns Fjord<br />
21 Alling Å Tunneldal 71 Nordby Randmoræne<br />
22B Gudenådalen 72 Fjellerup Kystlandskab<br />
23 Fårvang(Thorsø) Morænelandskab 74 Vivild Morænelandskab<br />
24 Gjern Å tunneldal 75 (73) Glesborg Skovlandskab<br />
25 (22A) Lilleådalen 76 Ørum-Djurs Morænelandskab<br />
26 Hornslet Morænelandskab 77 Veggerslev Ådal<br />
27 Rosenholm Ådal 78 Hammelev Morænelandskab<br />
28 Mørke Morænelandskab 79 Kolindsund<br />
29 Skødstrup dødislandskab 80 Grenå Kyst<br />
30 Egå Tunneldal 81 Trustrup Morænelandskab<br />
31 Hinge Sø Tunneldal 82 Skodå Ådal<br />
32 Silkeborg Dødislandskab 83 Pederstrup Morænelandskab<br />
33 Funder Ådal 84A Tirstrup Hedeslette<br />
34 (35) Silkeborg Sølandskab 84B Tirstrup Hedeslette<br />
36 Linå Smeltevandsdal 85 Thorsager Smeltevandsterrasse<br />
37 Låsby Morænelandskab 86 Auning Smeltevandsterrasse<br />
38 Lyngbygård Tunneldal 87 Rønde Randmoræne<br />
39 (40) Hammel Morænelandskab 88A Mols Bjerge<br />
41 Århus Morænelandskab 88B Ebeltoft Randmoræne<br />
42 Århus Ådal 89 Stubbe Sø<br />
43 Knudå Sølandskab 90 Hyllested Morænelandskab<br />
44 Gammel Ry Morænelandskab 91 Elsegårde Morænelandskab<br />
45 Them Morænelandskab 92 Skødshoved Randmoræne<br />
46 Gludsted Plantage 93 Vrinners Morænelandskab<br />
47 Bryrup Tunneldal 94 Helgenæs Morænelandskab<br />
48 Vinding Morænelandskab 95 Anholt<br />
49 Salten Ådal 96 Tunø<br />
76
Skalsådalen (1)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Skalsådalen<br />
Nr. 1<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Blandet løv- og nåleslove i overgangen til det syd for liggende<br />
morænelandskab i den SV del af regionen (Hasselbjerg Skov,<br />
Nedenskov). Blandet løv- og nåleskov (der strækker sig ind i<br />
Viborg Amt) i overgangen til det vest for liggende<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
morænelandskab i den NV del af regionen (Hvidding Krat).<br />
Enkelte steder mindre partier med overvejende løvtræer på<br />
skråningerne i overgangene til de tilgrænsende<br />
morænelandskaber. I den centrale del af regionen forekommer<br />
et stort sammenhængende område med sumpskov og krat i<br />
tilknytning til større mose- og engområder. Flere steder i<br />
dalbunden forekommer mindre partier med sumpskov og krat<br />
på lignende måde.<br />
Regionen indeholder forholdsvis få levende hegn, der<br />
overvejende forekommer i tilknytning til de opdyrkede jorde<br />
på terrasserne langs siderne af dalen. En koncentration af<br />
levende hegn ses nedenfor Sønderbæk. Diger (museumsdiger)<br />
forekommer flere steder på terrassefladerne. I den NV del ses<br />
lange sammenhængende diger ved Nørbæk Skovager og<br />
Nørbæk. Nedenfor Rejstrup og Sønderbæk forekommer et<br />
langt sammenhængende dige og i tilknytning til<br />
skovområderne indenfor Fussingsø hovedgårdsejerlav<br />
forekommer længere diger.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Regionen er præget af ekstensivt landbrug. Intensivt landbrug<br />
forekommer som langstrakte smalle områder på<br />
terrassefladerne i overgangene til morænelandskaberne.<br />
blandet landbrug –natur Blandet landbrug-natur er den dominerende arealanvendelse.<br />
Regionen indeholder således intensive landbrugsområder, § 3<br />
områder og skovområder.<br />
natur/halvkultur Regionen er rig på § 3 områder. Et langstrakt bælte bestående<br />
i sammenhængende mose- og engområder strækker sig<br />
igennem hele dalbunden. Vandhuller forekommer i stor<br />
mængde i tilknytning til disse områder. I den centrale del af<br />
regionen mellem Sønderbæk og Kousted udgør natur og<br />
halvkultur områderne et stort sammenhængende område.<br />
Overdrevsarealer forekommer enkelte steder i overgangene til<br />
morænelandskaberne, i den SV del ved Læsten Bakker er et<br />
hedeområde.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder landsbyerne, Nørbæk, Rejstrup,<br />
Sønderbæk, Bjerregrav, Kousted og Fårup. Fårup har karakter<br />
af stationsby og Bjerregrav er ligeledes blevet udviklet i<br />
tilknytning til jernbanen. I Ørrild ses en samling gårde. Der er<br />
77
4 kirkelandsbyer i regionen (Nørbæk, Fårup, Sønderbæk og<br />
Kousted).<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde<br />
Herregård<br />
Regionen indeholder forholdsvis få gårde udenfor<br />
landsbyerne. Gårdene ligger på terrassefladerne ovenfor de<br />
lavtliggende engarealer. Syd for Nørbæk og ved Neder<br />
Bjerregrav ses samlinger af gårde at ligge i række. Enkelte<br />
gårde ses nord for Kousted. Gårdstørrelsen er overvejende<br />
middel med enkelte større gårde.<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Samlinger af husmandsbebyggelse ses ved Nørbæk Skovager<br />
(oprettet før 1867), Sønderhede (oprettet før 1867), Over<br />
Fussingholm (oprettet før 1867), Bjerregravholm (opretter før<br />
1867).<br />
Landsbyejerlav Landsbyerne ligger som randlandsbyer på terrassefladerne i<br />
overgangene mellem morænelandskaberne og engarealerne i<br />
dalbunden. Flere af landsbyerne indeholder centralt placerede<br />
gårde. Syd for Nørbæk ligger udflyttede gårde indenfor<br />
ejerlavsgrænsen. Ved Nørbæk ses endvidere resterne af et<br />
stjerneudskiftningsmønster. Stationsbyudviklingen er tydelig i<br />
Fårup, hvor byen har haft vækst langs jernbanen i nordlig og<br />
sydlig retning. Bjerregrav har udviklet sig fra en enkelt gård til<br />
en lille landsbylignende bebyggelse efter jernbanestationens<br />
anlæggelse. I dag er stationerne i Fårup og Bjerregrav<br />
nedlagte og Fårup har bl.a. karakter af pendlerby til Randers.<br />
Hovedgårdsejerlav Fussingsø hovedgårdsejerlav, der hovedsageligt hører til<br />
naboregionen, strækker sig ud i dalbunden nedenfor<br />
skovområderne i SV.<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningerne, der er lokaliseret i tilknytning til<br />
moseområderne, ved Over Fussingholm og Bjerregravholm<br />
vidner om en husmandsekspansion i området i tiden efter<br />
uskiftningen. Husmandsstederne ved Nørbæk Skovager og<br />
Sønderhede ligger tæt ved både engarealer og tidligere<br />
hedearealer.<br />
Fortidsminder Digerne ved Nørbæk Skovager udgør en gammel velbevaret<br />
fægang (Fueten) fra Nørbæk til Fælleskær. En koncentration<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
af gravhøje (Hørhøje) ses ved Sønderhede.<br />
Store dele af moserne i dalen har været udnyttet til industriel<br />
tørvegravning. Tørvegravningen har især været koncentreret i<br />
området omkring Kousted og Neder Bjerregrav.<br />
Tørveproduktionen har været en væsentlig industriel- og<br />
beskæftigelsesmæssig faktor i første halvdel af 1900-tallet.<br />
78
Imellem Fårup og Rejstrup ses rester af jernbanestrækningen,<br />
der har løbet tværs over dalen og forbundet Fårup med<br />
Viborg.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En Ø-V gående overordnet vej krydser dalen ved Sønderhede.<br />
Vejnettet består overvejende i landeveje, der løber på<br />
terrassefladerne og enkelte steder krydser over dalbunden.<br />
Jernbane N-S gående jernbanestrækning i den østlige del af regionen,<br />
der er en del af den østjyske længdebane.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
N-S gående højspændingsledning
Skjellerup Morænelandskab (2)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Skjellerup Morænelandskab (i analysen medtages kun den del<br />
der ligger indenfor amtsgrænsen)<br />
Nr. 2<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Smalle langstrakte parceller med løv- og nåleskov i<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
overgangen til Mariager Fjord.<br />
Småplantninger forekommer ved spredte bebyggelser i<br />
landskabet samt i tilknytning til erosionsdalene i overgangen<br />
til Kastbjerg Tunneldal.<br />
Mindre fragmenterede læhegn jævnt fordelt i landskabet<br />
(overvejende orienteret nord-syd). Enkelte korte alleer i<br />
tilknytning til nogle af gårdene samt enkelte vejstrækninger<br />
med vejtræer. Flere Ø-V orienteret diger i den nordlige del.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Landbrug med små til mellemstore markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Få halvnaturarealer med spredte små vand- og mosehuller<br />
jævnt fordelt. Mindre partier med overdrevsarealer i den NV<br />
del og ved erosionsdalene i den sydlige del.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby To små landsbyer Katbjerg og Fjeldsted, der ligger centralt i<br />
landskabet. Svendstrup og Brødløs ligger som randlandsbyer<br />
og henføres derfor til dalregionen syd for.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Flere små til mellemstore gårde jævnt fordelt i landskabet. En<br />
samling af gårde ses koncentreret nær Fjeldsted<br />
Herregård<br />
husmandsbebyggelse Enkelte husmandssteder er opført efter 1930 kortet ved<br />
Brødløs Hedehuse samt langs landevejen ml. Brødløs og<br />
Fjeldsted.<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Ved Fjeldsted ses et eksempel på blokudskiftning, hvor<br />
gårdene er flyttet ud fra landsbyen og ligger i tilknytning til<br />
markfelterne.<br />
Hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningerne er overvejende oprettet i områder,<br />
hvor der omkring 1930 stadig var udbredt hedearelaer<br />
Fortidsminder Gravhøje forekommer over hele regionen. Nord for Katbjerg<br />
ses flere gravhøje og en stor langdysse. Vest for Svenstrup<br />
forekommer flere gravhøje samt oldtidsagre og bopladser. Ud<br />
til Mariager Fjord vest for Marcilleborg er en<br />
80
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
køkkenmødding.<br />
Veteranjernbane langs regionens grænse i den østlige del.<br />
Jernbanen blev nedlagt i 1966.<br />
Andet De relativt mange små vand- og mosehuller stammer<br />
formentlig fra afgravning af kalkholdig jord, der har været<br />
brugt til jordforbedring.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Ø-V gående hovedvej i den nordlige del af regionen. SV-NØ<br />
gående landevej tværs gennem regionen.<br />
Jernbane<br />
Højspændingsledninger 150 kv højspændingsledning i den SV del, der skal fjernes.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft karakter af et ekstensivt landbrugs område med store<br />
hedeapartier i den centrale del syd for Katbjerg og vest for Fjeldsted. De bevoksede arealer i den<br />
nordlige og sydlige del synes uændret i perioden siden 1867. Landsbyerne har samme omfang som i<br />
dag. Bebyggelsen i det åbne land er lidt mere sparsom på 1867 kortet med færre gårde og huse.<br />
I perioden omkring 1930 er der sket gradvise arealmæssige ændringer, hvor flere af hedearealerne<br />
er blevet tilplantet med nåletræer. I det åbne land er enkelte gårde og huse kommet til. De mindre<br />
huse nær hedearealerne.<br />
De største arealmæssige ændringer er sket i perioden efter 1930 (DTK25), hvor de resterende større<br />
hedearealer og nytilkomne plantager er blevet omlagt til landbrugsjord, og der er blevet plantet<br />
læhegn. I det åbne land er der kommet lidt flere mindre husmandsbebyggelser til.<br />
Vejnettet er i perioden fra 1867 til i dag blevet gradvist omlagt og reduceret. Dette fremgår i<br />
hedeområderne hvor vejmæssige ændringer har fundet sted i takt med arealmæssige omlægninger<br />
og opdyrkning. Flere mindre vandhuller ses at være forsvundet i samme periode.<br />
81
Assens Morænelandskab (3)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Assens Morænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
3<br />
skov/plantage Ja Mange skove og enkelte plantager i den vestlige del omkring<br />
Mariager og Assens; Hem Skov, Skrødstrup Skov, Lystrup<br />
Krat, Hou Skov, Nonneholt samt Brygger Schwensens<br />
Plantage. I den østlige del ses plantager nord og syd for<br />
Ajstrup; Trundsholm Plantage m.fl. Primært nål dog med<br />
løvpartier i skovene.<br />
småplantning/krat/ Ja Spredte småplantninger med løv og nål i det åbne område<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug<br />
Intensivt7ekstensivt<br />
mellem skovområderne i vest plantagerne i øst<br />
Ja Mange levende hegn orienteret i flere retninger i det åbne<br />
område. Levende hegn mellem skovene i den vestlige del.<br />
Vejtræer spredt langs enkelte både større og mindre veje<br />
Flere lange diger i tilknytning til nogle af skovene i vest, bl.a.<br />
ses et velbevaret dige rundt om Skrødstrup Skov. Enkelte<br />
spredte diger i det åbne land øst for skovområderne.<br />
Ja Små markfelter adskilt af hegn<br />
blandet landbrug –natur Landbrug blandet med skove, plantager og mindre<br />
hedearealer.<br />
natur/halvkultur Flere mindre partier med hede og overdrev spredt imellem<br />
plantageområderne i øst samt mellem skovområderne i vest.<br />
Langstrakte smalle partier med moser, enge og overdrev<br />
langs Marenmølle Bæk og Kastbjerg Å. Smalle bræmmer<br />
med strandeng flere steder langs Mariager Fjord.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
(enkelt elementer)<br />
landsby/stationsby Ja Flere små landsbyer nær overgangene til det marine forland i<br />
øst og tunneldalen i syd, enkelte små landsbyer centralt i<br />
landskabet. I den nordlige del udgør Assens en stor landsby.<br />
Norup er en tidligere stationsbyer<br />
byområde/forstad Ja Mariager med købstadsrettigheder fra 1592 samt Sønder<br />
Hadsund, der er forstad til Hadsund<br />
Industriområde Ja Dania og Dansk Salt Fabriksanlæg nord for Assens langs<br />
Mariager Fjord. Klostermark erhvervsområde syd for<br />
Mariager.<br />
Gårde Ja Få spredte små til mellemstore gårde i det åbne område,<br />
mellem skovområderne samt enkelte steder i overgangene til<br />
de omkringliggende lavtliggende områder.<br />
Herregård Ja Kjellerup Hovedgård anlagt ca. 1299<br />
82
Husmandsbebyggelse Ja Klostermark syd for Mariager (udstykket 1907). Grønvang,<br />
Kongejorden og Højbo henholdsvis nord og syd for Kjellerup<br />
Hovedgård udstykket i 1920’erne. Skrødstrup Huse oprettet efter<br />
1867, Assens Mark (oprettet før 1867)<br />
Fritidshuse Ja Sommerhuse ved Kongens Høj ud til Mariager Fjord og SØ for<br />
Ajstrup<br />
Andet Ja Fiskerleje ved Fladbjerg. Arbejderboliger ved Dania. Å Mølle ved<br />
Kastbjerg Å’s udløb.<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
(areal)<br />
landsbyejerlav Ja I den østlige og sydlige del af regionen ses randlandsbyer i<br />
tilknytning til erosionsdale nær overgangene til de omkringliggende<br />
lavtliggende regioner. Ved Ajstrup erkendes delvist et<br />
stjerneudskiftningsmønster. Norup er en tidligere stationsbyer. Der er<br />
fem kirker i regionen, hvoraf enkelte ligger i tilknytning til sparsom<br />
bebyggelse. Vindblæs Kirke giver associationer til et område der har<br />
været præget af sandflugt.<br />
hovedgårdsejerlav Ja Omkring Kjellerup Hovedgård forekommer et delvist bevaret<br />
herregårdslandskab bestående i en mindre sø (Kjellerup Sø), mindre<br />
skovparceller (Kjellerup Skov og Brokhede Plantage) samt spredte<br />
partier med diger. Hovedbygningen er opført 1887-88.<br />
husmandsudstykninger Ja Husmandsudstykningerne i den sydlige del af regionen er udstykket<br />
fra Kjellerup Hovedgård og er kendetegnet ved at være opført på<br />
allerede kultiveret land samt i tilknytning til hedearealer.<br />
Udstykningerne ved Assens Mark er opført tideligt formentlig i<br />
begyndelsen af 1800 tallet og er kendetegnet ved at være små og<br />
afsidesliggende.<br />
fortidsminder Ja Mange gravhøje fordelt i hele regionen. Store koncentrationer ses i<br />
flere af skovområderne, bl.a. ved Alstrup Krat, hvor Hohøj, én af<br />
landets største bronzealderhøje, forekommer. En langdysse ses ved<br />
Skrødstrup Skov. Stenalderbopladser forekommer langs Mariager<br />
Fjord øst for Assens og ved Kastbjerg Å’s nedre del samt ved<br />
Nebstrup. Ved Marenmølle nær Mariager Fjord er en<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
køkkenmødding. Ved Lystrup er bevaret højryggede agre.<br />
Ja Veteranjernbane langs regionens grænse i den vestlige del. Jernbanen<br />
blev nedlagt i 1966. Endvidere en nedlagt jernbanestrækning ml.<br />
Hadsund og Randers med stationsbyen Norup midt i regionen.<br />
Jernbanen kan stadig erkendes i terrænet i form af retlinede vejforløb,<br />
der flere steder er hævet over terræn.<br />
Andet Cementfabrikken Dania med tilhørende boligområder for arbejdere,<br />
funktionærer og direktør. Geologisk interesseområde i de store åbne<br />
kalkbrud ved Kalkgraven.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
83
motorveje/andre veje Ja Tre hovedveje gennemskærer regionen i den vestlige, østlige og<br />
nordlige del. Mindre landeveje forbinder byerne indbyrdes, mens<br />
småveje fører til flere af de spredtliggende gårde.<br />
jernbane Nej<br />
højspændingsledninger Ja Højspændingsledninger < 150kv ml. tranformerstation ved<br />
Skødstrup og Klostermark erhvervsområde og Dania samt ml.<br />
Dania og transformerstation i Sønder Hadsund.<br />
transformerstationer Ja Ved Skødstrup og Sønder Hadsund<br />
vindmøller/mobilmaster Nej to havne anlæg nord for Assens<br />
aAndet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Ja Hadsund nord for Mariager Fjord<br />
råstofområder 200 ha stort graveområde for sten og grus ved Gunderup.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft karakter af et ekstensivt landbrugs område med store<br />
hedearealer i den SV og centrale del samt i mindre omfang i den østlige del. Skovområderne har<br />
været begrænset til Skrødstrup Skov, Hem Skov, Alstrup Krat og Hou Skov. Landsbyerne har været<br />
små og bebyggelsen i det åbne land sparsom med små fritliggende gårde på de åbne arealer i den<br />
østlige del af regionen og små husmandssteder i den mere ekstensive vestlige del af regionen.<br />
Mose- og engarealer har været udbredte i tilknytning til regionens vandelementer.<br />
I perioden omkring 1930 (1930 kort) er der sket mindrre arealmæssige ændringer i regionen, hvor<br />
dele af de store hedearealer er konverteret til nåletræsplantager. Enkelte af byerne er vokset lidt, og<br />
bebyggelsen i det åbne land er forøget med flere husmandssteder primært i den vestlige del af<br />
regionen. Vådområderne viser enkelte steder tegn på gradvis opdyrkning.<br />
De største arealmæssige ændringer er sket i perioden efter 1930 (DTK25), hvor de resterende store<br />
hedarelaer er blevet konverteret til plantager med overvejende nåletræer. Byerne Mariager, Assens<br />
og Sønder Hadsund har oplevet markant byvækst. Bebyggelsen i det åbne land synes uændret, dog<br />
er sommerhusbebyggelser kommet til. Mange læhegn er blevet rejst i områderne med åbent land.<br />
Det oprindelige overordnede vejnet synes at være bevaret.<br />
84
Kastbjerg tunneldal (4)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Kastbjerg Tunneldal (inkl. Marint forland). Afgrænset mod vest<br />
af amtsgrænsen.<br />
Nr. 4<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Mindre spredte partier med overvejende nål langs dalens sider. I<br />
den vestlige del af regionen forekommer langs sydsiden af dalen<br />
et langstrakt smalt parti med løv (Dyrby Krat). Vest herfor<br />
ligger Brokhede Plantage med overvejende nål. I den østlige del<br />
af regionen forekommer i tilknytning til det marine forland<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
mindre løvskove ved Havkær Skov og Ellekær.<br />
Enkelte småplantninger med løv og nål forekommer i<br />
tilknytning til spredt bebyggelse i dalen, og partier med krat ses<br />
i vådområderne. Småplantninger med løv og nål enkelte steder<br />
på skråningerne i den vestlige del.<br />
Regionen indeholder forholdsvis få levende hegn med en noget<br />
uregelmæssig fordeling. Koncentrationer af læhegn ses ved<br />
Thorshede, nord for Sem og syd for Havkær Skov på det marine<br />
forland. På moræneøen i den vestlige del enkelte lange læhegn<br />
orienteret NØ-SV. Allébeplantning ses ved indkørselsvejene til<br />
Trudsholm. Beplantning med vejtræer forekommer vest for<br />
Kastbjerg. Mindre diger forekommer spredt i regionen.<br />
Omkring Trudsholm herregårdsanlægget og rundt om Havkær<br />
Skov ses sammenhængende diger. Lange diger forekommer<br />
langs kommunegrænsen gennem Brokhede Plantage og i<br />
tilknytning til de lange læhegn på moræneøen.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Regionen er domineret af landbrug af varierende intensitet, mest<br />
intensivt i den østlige del samt på moræneøen i den vestlige del.<br />
blandet landbrug –natur En mere ekstensiv udnyttelse forekommer i den vestlige snævre<br />
del af dalen samt på den ydre del af det marine forland<br />
natur/halvkultur Langstrakte sammenhængende partier med engarealer i den<br />
vestlige del af dalen på begge sider af Brokhede Plantage.<br />
Spredte mosepartier i tilknytning til engarealerne. På de stejlere<br />
skråninger i den vestlige del af dalen forekommer partier med<br />
overdrev og hede. På det marine forland grænsende til havet ses<br />
udbredt strandengsarealer. I den vestlige del følger regionen<br />
amtsgrænsen gennem den østvendte del af Glenstrup Sø.<br />
85
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Otte små landsbyer er beliggende på randen af dalen; Kærby, Sem,<br />
Nebstrup, Kastbjerg, Vester Tørslev, Brødløs, True og Svenstrup,<br />
hvoraf Svenstrup er en tidligere stationsby. Havndal er den største<br />
landsby i regionen og har ligeledes karakter af tidligere stationsby.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Stor fjerkræfarm NØ for Havndal. Store lade-/lagerbygninger ved<br />
Skyttegård.<br />
gårde Enkeltliggende små til mellemstore gårde ses langs randen af dalen.<br />
Samling af gårde ses i Øster Kondrup. Små til mellemstore gårde ses<br />
spredt i den østlige del af dalbunden.<br />
herregård Trudsholm herregård anlagt i 15oo-tallet. Anlægget består i<br />
hovedbygning, ladegård, voldanlæg med yder- og inder volde og have.<br />
husmandsbebyggelse Små samlinger af husmandssteder forekommer syd for Nebstrup<br />
(opført før 1867), i Thorshede langs landevejen (opført efter 1867), i<br />
Enslev Mose (opført før 1867).<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne har karakteristiske placeringer på kanten af ådalen i<br />
overgangen mellem 2 ressourcegrundlag; eng og ager. Kærby, Sem,<br />
Kastbjerg, Vester Tørslev, Svenstrup og Havndal er kirkelandsbyer.<br />
Syd for Vester Tørslev antydes mønsteret af en stjerneudskiftning.<br />
Navnet ”Brødløs” giver associationer til et magert ressourcegrundlag,<br />
hvilket muligvis kan henledes til de sandede tidligere hedebevoksede<br />
arealer nord for dalen.<br />
hovedgårdsejerlav Ejerlavet omfatter foruden herregårdsanlægget den nord for liggende<br />
Trudsholm Plantage samt store markfelter mod NØ. Oprindelig har<br />
hele landsbyer og mange gårde i området hørt under Trudsholm.<br />
husmandsudstykninger Det er karakteristisk at de nyere husmandsudstykninger ligger i<br />
tilknytning til større landeveje, mens de ældre udstykninger er mere<br />
afsidesliggende nær tidligere mosearealer.<br />
fortidsminder Voldsteder forekommer flere steder i dalen. I den vestlige del ses<br />
voldsteder ved Glovdal og ulvholm, i den centrale del ved Overgård og<br />
i den østlige del ved Gammel Trudsholm. I Brokhede Plantage<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
forekommer mange gravhøje og bopladser.<br />
Nedlagt jernbanestrækning fra Nesbsrtup til Havndal, der i dag<br />
fungerer som mindre vej. Nedlagt jernbanestrækning (nu veteranbane)<br />
fra Svenstrup mod SV.<br />
Andet Kærby Mølle (Møllegård med rester af vandmølle og et beskedent<br />
dambrug). I Dyrby Krat ses et hulvejsspor og en tidligere festplads.<br />
Spor efter tørvegravning i mose- og engarealerne.<br />
86
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje To N-S gående hovedveje i den vestlige og østlige del af regionen.<br />
Generelt få veje i regionen og det overvejende små veje. Den østlige<br />
del af regionen med det marine forland er stort set uden vejnet.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger 150kv ledning tværs gennem den vestlige del, der skal fjernes.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) en mere ekstensiv landbrugsmæssig karakter. Dette er mest<br />
udtalt i den vestlige del af dalen (vest for Kastbjerg), hvor et forgrenet net af lavtliggende<br />
vådområder forekommer. Syd for Svenstrup har ligget en sø, True Sø. Endvidere er det marine<br />
forland i øst domineret af strandengsarealer, mens mindre partier med lyng forekommer på nogle af<br />
dalskråningerne. I den vestlige del af dalen har været hedeområder, der har været sammenhængende<br />
med større hedeområder nord og syd for dalen<br />
I perioden fra 1867 til 1930 ændrer arealanvendelsen sig kun lidt. Åen rettes ud, True Sø drænes og<br />
tørvegravning bliver lidt mere omfattende. I den vestlige del af dalen anlægges en plantage,<br />
Brokhede Plantage. Havndal vokser i tilknytning til jernbanen. I 1927 anlægges jernbanen (mellem<br />
Viborg og Mariager), og der anlægges en station syd for Vester Tørslev.<br />
De største arealanvendelsesmæssige ændringer finder imidlertid sted i perioden efter 1930 og frem<br />
til i dag, hvor de centrale vådområder samt det marine forland delvist opdyrkes. Hedearealerne<br />
forsvinder næsten helt. Havndal vokser yderligere i denne periode. Ubetydelige omlægninger af<br />
vejnettet indtræder i tilknytning til ændringerne i vådområderne og hedearealerne.<br />
87
Spentrup Morænelandskab (5,6,7)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Spentrup Morænelandskab (sammenlægning af Spentrup<br />
Morænelandskab, Purhus Morænelandskab øst for<br />
amtsgrænsen og Randers (nord) Morænelandskab uden<br />
Randers pga. ligheder i arealanvendelsen.<br />
Nr. 5, 6 & 7<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Plantager med overvejende nåletræer forekommer i den NV<br />
del (Fårup, Buchtrops og Randrup plantager) og i den centrale<br />
del (Allestrupgård og Steen Blichers plantager) af regionen.<br />
Spredte partier samt småskove med løv og nål forekommer i<br />
tilknytning til de mindre tunneldale ved Tvede Å og Fussing<br />
Sø. Enkelte af erosionsdalene samt nogle af skråningerne mod<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
det marine forland ses ligeledes at være bevokset.<br />
Småplantninger af overvejende løv og krat forekommer spredt<br />
i landskabet i tilknytning til henholdsvis bebyggelse og<br />
vådområder.<br />
Regionen indeholder forholdsvis få levende hegn orienteret i<br />
forskellige retninger. Koncentrationer af lidt længere levende<br />
hegn med en overvejende Ø-V orientering ses syd for<br />
Stangerum Mark og vest for Hald. Allébeplantning ses ved<br />
Demstrup, Gjessinggård, Støvringgård, Dronningborg og<br />
Fussingsø hovedgårde samt ved andre store gårde bl.a.<br />
Svejstrupgård vest for Helsted og Svallinggård syd for Asferg.<br />
Enkelte steder forekommer vejtræer. Diger af varierende<br />
længde forekommer over hele regionen med undtagelse af i<br />
den centrale mere sandede og tidligere hedebevoksede del af<br />
regionen. Koncentrationer af diger forekommer ved<br />
landsbyerne, Asferg, Hald, Stangerum, Vinstrup, Tvede,<br />
Tjæreby, Vestrup og Albæk. Diger ses endvidere i tilknytning<br />
til hovedgårdene samt skovarealer under disse.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med overvejende mellemstore til store<br />
markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Generelt få halvkultur arealer. Mindre sammenhængende<br />
partier med mose- og engarealer forekommer i tilknytning til<br />
tunneldalen i SØ. Fussingsø ses i tilknytning til tunneldalen i<br />
SV. I tilknytning til mindre vandløbsdale og lavbundsarealer<br />
ses spredte partier med mose og eng samt Udbyover Sø ved<br />
Havndal. Små partier med overdrev og vandhuller<br />
forekommer spredt over hele regionen. Partier med hede ses<br />
ved nogle af plantagerne.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder mange landsbyer der ligger på randen til<br />
de omkringliggende lavsbundsareasler (Tjærby, Vestrup,<br />
Albæk, Mellerup, Dalbyneder, Binderup, Udbyneder,<br />
88
Havndal, Kastbjerg, Kærby, True, Fårup, Orrild og Kousted).<br />
Disse landsbyer henføres til de nedenforliggende regioner.<br />
Nogle af landsbyerne ligger lidt tilbagetrukket fra randen i<br />
tilknytning til mindre erosionsdale og tunneldale (Harridslev,<br />
Østrup, Tvede, Øster Tørslev, Enslev, Purhus, Ejstrup, Tånum<br />
og Råsted). Disse landsbyer henføres til regionen. Endvidere<br />
ses flere landsbyer med en mere central placering inde i<br />
morænelandskabet. Blandt disse kan nævnes Spentrup, Hald,<br />
Gjerlev, Mejlby, Bjergby, Jennum, Asferg, Gassum, Lem og<br />
Råby. Spentrup er et eksempel på en tidligere stationsby.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Nordlige del af Spentrup.<br />
gårde En del mellemstore til store gårde jævnt fordelt i regionen<br />
herregård Fire af regionens fem herregårde ligger i den østlige del af<br />
regionen i overgangen til det marine forland eller tæt herved, ,<br />
og Dronningborg (hovedbygning opført 1907).<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Forekommer flere steder i regionen. Større samlinger ses i den<br />
centrale mere sandende og tidligere hedebevoksede del af<br />
regionen. Samlinger forekommer langs landevejene omkring<br />
Blenstrup og Enslev, langs landevejene i Stollsbjerg,<br />
Frederiksberg, Mostrup, Hvidsten Vestermark, øst for<br />
Buchtrops Plantage, i Fårup Mark og Husum Gårde. Syd for<br />
Stolsbjerg og vest for Hald ses flere mindre huse spredt i det<br />
åbne land. Husmandsbebyggelser ses endvidere langs<br />
overgangen til det marine forland ved Råby Kjærhuse og<br />
Demstrup Huse. Disse bebyggelser henføres dog til den<br />
lavtliggende region med marint forland.<br />
landsbyejerlav Ved Hald og Harridslev forekommer eksempler på forholdsvis<br />
velbevarede stjerneudskiftninger, hvor hegn, diger og veje<br />
stadig udviser et tydelige mønstre. Endvidere ses rester af<br />
diger omkring landsbyernes ejerlav. Enkelte af gårdene ses at<br />
være flyttet ud fra Hald. Ved mange af landsbyerne i de mere<br />
centrale dele af regionen kan stjerneudskiftningsmønstret<br />
delvist erkendes i form af spredte partier med diger og hegn<br />
samt vejmønstret. Eksempler ses bl.a. ved Knejsted, Vinstrup,<br />
Stangerum, Dalbyover, Bjergby og Østre Bjerregrav. Ved<br />
Østre Bjerregrav ses ligeledes rester af diget omkring<br />
landsbyens ejerlav. I Råby ses et fint eksempel på en<br />
landsbykerne med gadekær (måske Danmarks største) og<br />
omkringliggende gårde, mens der i Lem ses en landsbykerne<br />
med mange velbevaret gamle gårde og byhuse. Ved Asferg<br />
forekommer der lange markskelsdiger, der vidner om en<br />
vejrækkebebyggelse udskiftet med lange smalle parceller.<br />
Landsbyerne, der ligger i tilknytning til de mindre dale nær<br />
89
egionens omrids har en karakteristisk placering og<br />
repræsenterer et udnyttelsessystem baseret på to<br />
ressourcegrundlag, eng og ager. Spentrup har tidligere været<br />
stationsby (jernbanen nedlagt 1969) og har haft en betydelig<br />
boligvækst i perioden efter jernbanens anlæggelse. Der er 17<br />
kirkelandsbyer i regionen (undtaget randlandsbyerne der<br />
henføres til de lavtliggende regioner).<br />
hovedgårdsejerlav Gjessinggård ejerlav fremtræder ligeledes med store<br />
markfelter på det marine forland og bagvedliggende<br />
morænelandskab. Gårdanlægget består i hovedbygning,<br />
avlsgård og voldsted med smalle grave. Allébeplantning, diger<br />
og skovparceller forekommer nær gårdanlægget, der ligger i<br />
overgangen til det marine forland. Endvidere ses diger flere<br />
steder langs ejerlavs grænsen og en skov (Hungstrup Skov)<br />
ses på det marine forland. Støvringgård hovedgårds ejerlav<br />
fremtræder med ældre løvskovsarealer nord (Nørreskov) og<br />
syd (Sønderskov) for gårdanlægget. Skovene er omkranset af<br />
lange sammenhængende diger. I den vestlige del af ejerlavet i<br />
morænelandskabet samt på det marine forland ses store<br />
markfelter. En allé er anlagt mellem markerne i vest.<br />
Gårdanlægget består i hovedbygning omgivet af vandgrave,<br />
haveanlæg, ældre smedje og arbejderbolig samt avlsgård og<br />
tjenesteboliger af nyere dato. Dronningborgs ejerlav<br />
fremtræder med ældre løvskov og store markfelter vest for<br />
skoven. Der forekommer spredte partier med diger,<br />
hovedbygning, avlsgård, haveanlæg med lille sø samt<br />
allébeplantning.<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningerne i området omkring Enslev og<br />
Blenstrup er oprettet efter 1930 og ligger alle på tidligere<br />
dyrket jord. Ved Enslev Bjerge ses dog enkelte<br />
husmandssteder fra før 1867. Husmandsstederne ved Molstrup<br />
er ligeledes oprettet efter 1930 og formentlig ved udstykning<br />
fra Molstrupgårds jorder. Husmandsstederne ved Stolsbjerg<br />
(oprettet før 1867), Frederiksberg (oprettet ml 1867 og 1930)<br />
og vest for Hald (oprettet før 1867) har formentlig tilknytning<br />
til opdyrkningen af de sidste hedearealer. Ved Hvidsten<br />
Vestermark og Buchtrops Plantage er husmandstederne<br />
(oprettet ml 1867 og 1930) på landbrugsjord i umiddelbar<br />
nærhed til hedearealer. Husmandsbebyggelserne ved Fårup<br />
Mark er oprettet før 1867 i tilknytning til de tidligere<br />
hedearealer, mens Husum Gårde formentlig er blevet<br />
udstykket fra Husumgård efter 1930.<br />
fortidsminder Regionen indeholder en del gravhøje. Koncentrationer ses<br />
bl.a. i Allestrupgård Plantage, nord for Buchtrops Plantage<br />
samt ved Kåthede. NØ for Purhus ses det 900 meter lange<br />
Dandige, der menes tidligere at have haft funktion som<br />
forsvarsværk. Endvidere forekommer der ved Tvede Å nær<br />
Gjessinggård spor af en gammel mølledam og en hulvej. I<br />
90
forsvars-<br />
Hvidsten ses en landevejskro og i Asferg og Spentrup<br />
præstegårde.<br />
Regionen indeholder to nedlagte jernbanestrækninger,<br />
produktionsanlæg/<br />
Randers-Hadsund strækningen (åbnet 1883, nedlagt 1969) og<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
Fårup-Mariager strækningen (åbnet 1927, nedlagt 1965), der i<br />
dag er veteranbane.<br />
motorveje/andre veje NV-SØ gående motorvej og overordnet vej i den vestlige del<br />
af regionen. To centralt beliggende N-S gående overordnede<br />
veje mellem Mariager og Randers og mellem Hadsund og<br />
Randers. Én NØ-SV gående overordnet vej mellem Udbyhøj<br />
Vasehuse og Randers.<br />
jernbane Jernbane i den vestlige del af regionen fra Randers til Ålborg<br />
med station i Fårup og trinbræt i Kousted.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
N-S gående 150kv højspændingsledning, der skal fjernes, i<br />
den vestlige del af regionen. Højspændingsledninger
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig haft en mere ekstensiv karakter, der i højere grad har afspejlet<br />
naturgrundlaget. I den centrale mere sandede del af regionen forekommer der på 1867 kortet større<br />
sammenhængende områder med hedelandskaber vest for Hald. Endvidere forekommer et stort<br />
hedelandskab, Kåthede, i den NV del, der delvist strækker sig over et område med moræneler.<br />
Mose- og engområderne har ligeledes oprindelig (1867 kort) haft en større udbredelse og været<br />
genstand for udbredt tørvegravning. I den vestlige del af regionen ses langstrakte bælter med mose-<br />
og engarealer at strække sig fra Skalsådalen i vest til Gassum og Bjergby inde i morænelandskabet.<br />
Smalle engområder ses ved Stangerum og Enslev i den nordlige del at være sammenhængende med<br />
engområderne i Kastbjerg tunneldal. Ved Gjessinggård og Tvede i den østlige del af regionen ses de<br />
ekstensive vådområder at brede sig som et sammenhængende bælte fra det marine forland til<br />
Lindbjerg Gård. Centralt i regionen forekommer et forgrenet net af mose- og engarealer langs<br />
Rismølle Bæk, Borup Møllebæk og Øster Tørslev Å syd for Gjerlev. Beplantningen i regionen har<br />
oprindelig været meget sparsom. Partier med småskov forekommer i tilknytning til nogle af<br />
erosionsdalene og tunneldalen ved Tvede samt Dronningborg. Bebyggelsen i regionen har<br />
oprindelig været mere sparsom og karakteriseret ved små landsbyer og enkelte fritliggende gårde og<br />
husmandssteder. Hedeområderne har været de tyndest befolkede egne af regionen.<br />
På kortet fra 1930 ses gradvise ændringer i arealerne med hede. De centralt beliggende hedearealer<br />
vest for Hald ses at være betydeligt indskrænket og delvist overgået til opdyrkede arealer. En<br />
mindre plantage er blevet plantet. Tilsvarende udvikling tegner sig i den NV del ved Kåthede dog<br />
med en højere grad af tilplantning. De lavtliggende områder med mose- og engarealer i tilknytning<br />
til vandløbene synes generelt at være lidt mere indskrænket i perioden fra 1867 og har undergået<br />
dræning og grøftning. Enkelte småplantninger med nål er kommet til i det åbne land, ofte i<br />
tilknytning til tidligere spredte partier med hede. Bebyggelsen i det åbne land er i perioden siden<br />
1867 enkelte steder blevet forøget med husmandsudstykninger, der ligger nær tidligere hedearealer.<br />
Landsbyerne er stort set ikke vokset i perioden.<br />
De største arealmæssige ændringer er sket i perioden efter 1930 og frem til i dag. I denne periode er<br />
arealerne med hede markant indskrænket og overgået til dyrkningsjord. Centralt i de tidligere større<br />
hedearealer vest for Hald er blevet anlagt en stor plantage, Allestrupgård Plantage, der omkranser et<br />
mindre parti med hede. Ligeledes er Kåthede blevet betydeligt reduceret og konverteret til<br />
landbrugsjord samt flere mindre plantager og enkelte hedepartier. De langstrakte sammenhængende<br />
bælter med mose- og engarealer i de lavtliggende områder er i perioden blevet indskrænket til<br />
fragmenterede partier. Enkelte småplantninger i det åbne land er kommet til. Bebyggelsen er i det<br />
åbne land blevet forøget med enkelte husmandsudstykninger, der formentlig er udstykket fra<br />
nærliggende større gårde. Landsbyerne Fårup, Spentrup, Gjerlev, Gassum, Asferg, Øster<br />
Bjerregrav, Over Hornbæk, Harridslev, Mejlby og Øster Tørslev er alle vokset betydeligt i størrelse<br />
i perioden. Denne udvikling hænger bl.a. sammen med, at mange af landsbyerne i regionen i dag<br />
har karakter af pendlerbyer til Randers.<br />
Vejnettet synes i perioden fra 1867 til i dag gradvist omlagt i de tidligere hedearealer og generelt<br />
reduceret. Antallet af diger er generelt reduceret, mens antallet af levende hegn generelt er øget.<br />
92
Overgård Marine Forland (8A)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Overgård marine forland (Randers Fjord nord)<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
8A<br />
skov/plantage Små til mellemstore skove og plantager forekommer spredt ud<br />
over det marine forland. Ved herregården Sødringholm ses en<br />
større skov (Sødringholm Skov). Ved Inderhede forekommer<br />
flere plantager, bl.a. Yderhede Plantage. Flere steder i<br />
tilknytning til de fossile kystskrænter i overgangen til<br />
morænelandskabet forekommer partier og mindre skove med<br />
ældre løvskovsbevoksning samt nåletræsbevoksning. De<br />
bevoksede arealer er koncentreret nær hovedgårdene,<br />
Overgård og Demstrup.<br />
småplantning/krat/<br />
Småplantninger forekommer spredt på det marine forland<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
samt enkelte steder på de fossile kystskrænter.<br />
Tætliggende lange levende hegn orienteret i alle retninger<br />
forekommer over det meste af det marine forland. Områder<br />
med få levende hegn ses på det marine forland nedenfor<br />
herregårdene Overgård og Demstrup. Allébeplantning ses ved<br />
Demstrup og Overgård, mens vejtræer forekommer langs de<br />
Ø-V gående veje syd for Demstrup. Digerne i regionen er<br />
koncentreret omkring de tre herregårde. Ved Sødringholm ses<br />
et langt sammenhængende dige, der følger en stor del af<br />
ejerlavsgrænsen. I skovene omkring Demstrup ses mange<br />
diger.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Udpræget landbrugsområde, men med ofte små markfelter<br />
som følge af de mange levende hegn. Mere intensivt i den<br />
nordlige del.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Meget få §3 områder overvejende i form af enkelte spredte<br />
vandhuller. Syd for Sødringholm Skov er et hedeområde.<br />
Udenfor digerne ved Nørre Kær og Sødring Kær ses<br />
langstrakte områder med strandenge.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Tre landsbyer er lokaliseret i tilknytning til de fossile<br />
kystskrænter som randlandsbyer, Udbyneder, Binderup og<br />
Dalbyneder. På det marine forland ligger landsbyerne Bjerre<br />
og Sødring i tilknytning til små hævede holme.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Regionen indeholder meget få gårde. Gårdene er beliggende i<br />
overgangen til morænelandskabet og på holmen ved Sødring.<br />
herregård Regionen indeholder tre herregårde. Demstrup (fra 1400<br />
tallet) og Overgård (oprettet i 1545) hovedgårde er beliggende<br />
i overgangen til det marine forland henholdsvis nedenfor og<br />
93
ovenfor de fossile kystskrænter. Sødringholm hovedgård<br />
(hovedbygning fra 1752) er beliggende på en holm ude i det<br />
marine forland.<br />
husmandsbebyggelse Forekommer i overgangen til morænelandskabet ved<br />
Dalbyneder Kær (oprettet efter 1930) og Demstrup Huse<br />
(oprettet før 1867). På det marine forland ses<br />
husmandsbebyggelser ved Sødring Kær (oprettet før 1867),<br />
Under Bakken (oprettet før 1867), Madsdige (oprettet før<br />
1867), Hestehave (oprettet før 1867), Sletten (oprettet før<br />
1867 og udbygget efter) og Heden (oprettet før 1867 og<br />
udbygget efter).<br />
Fritidshuse Sommerhuse syd for Sødring<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav De tre randlandsbyer ligger i overgangen mellem 2<br />
ressourcegrundlag, eng og ager. Det lavtliggende marine<br />
forland har været rig på fugtige enge, mens højereliggende<br />
marint forland og bagvedliggende morænelandskab har været<br />
velegnet til agerbrug. Efter 1867 ses enkelte gårde at være<br />
flyttet ud vest for Udbyneder. Landsbyerne Bjerre og Sødring<br />
har ligeledes ligget i overgangen mellem 2 ressourcegrundlag,<br />
da de er anlagt på hævede holme velegnet til agerbrug<br />
omgivet af fugtige enge i det marine forland. Gårdene ved<br />
Under Bakken er udflyttet fra Sødring. Der er tre<br />
kirkelandsbyer i regionen.<br />
hovedgårdsejerlav Overgård hovedgårdsejerlav er meget stort og fremtræder med<br />
store opdyrkede arealer adskilt af læhegn på det marine<br />
forland. De yderste arealer af landbrugsjorden er inddæmmede<br />
arealer. Hovedgården (1545-47) er én af landets mest<br />
markante renæssancegårde og ligger omgivet af marker og<br />
ældre løv- og nåleskovsbeplantning. I tilknytning til<br />
hovedgården ligger flere avlsbygninger, en række mindre<br />
boliger o.a. huse.<br />
Demstrup Hovedgård ejerlav fremtræder med store markfelter<br />
på det marine forland og skovparceller, allébeplantning og<br />
diger tæt ved gårdanlægget, der ligger i overgangen til<br />
morænelandskabet. Der er en avlsgård, og i tilknytning til<br />
hovedbygningen er et haveanlæg med dam.<br />
Sødringholm hovedgårdsejerlav udgøres af Sødringholm<br />
Skov, der består i nåletræer og partier med ældre løvtræer.<br />
Skoven er mod vest og nord omkranset af et langt dige.<br />
Hovedgården, der ligger i den sydlige del, har haveanlæg med<br />
én sø og linnealleer og er omgivet af marker. Ved siden af<br />
hovedgården ligger Sødring kirke.<br />
husmandsudstykninger De ældre husmandsudstykninger i regionen har været<br />
karakteriseret ved et eksistensgrundlag baseret på<br />
smålandbrug, fiskeri og dagleje bl.a. på Demstrup Hovedgård.<br />
94
Demstrup Huse har en karakteristisk placering langs<br />
fjordvejen nedenfor de gamle kystskrænter, mens<br />
husmandsudstykningerne ved Sødringkær og Under Bakken<br />
har en karakteristisk placering langs kommunevejen på det<br />
marine forland.<br />
fortidsminder Nord for Udbyhøj ses en skanse fra 1801. Syd for Madsdige<br />
ses en velbevaret vindmølle fra 1894 (Lyshøj Mølle). Ved<br />
Demstrup Vase ses lange smalle englodder, der vidner om<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
1800-tallets tætte indgrøftning.<br />
Regionen indeholder flere inddæmmede arealer i den nordlige<br />
del. Inddæmninger ses ved Nørrekær og i den NØ del ses flere<br />
etaper af inddæmninger mellem Pletterne og havet.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen indeholder få veje. I den sydlige del fører en<br />
overordnet vej til Udbyhøj Vasehuse. Det resterende vejnet<br />
består i småveje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Stor ikke udbygget vindmøllepark mellem Bjerre og Pletterne.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
Andet Skydebane øst for Sødringholm Skov.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1805 og 1867 kort) haft et mere ekstensivt præg med udbredte engarealer,<br />
der i den NØ del har bestået i mindre øer omkranset af langstrakte vandfyldte bræmmer med<br />
forbindelse til Kattegat. Større partier med hede har været udbredt ved Inder- og Yderhede og nord<br />
og øst for Sødringholm Skov. De opdyrkede arealer har været begrænset til langstrakte bræmmer<br />
umiddelbart nedenfor de fossile kystskrænter samt på de hævede holme omkring Bjerre og Sødring.<br />
Bebyggelsen i det marine forland har generelt været mere sparsom.<br />
I perioden fra 1867 til 1930 sker der en gradvis konvertering af hedearealerne til nåletræsplantager.<br />
I samme periode anlægges flere mindre husmandssteder.<br />
I dag (DTK25) er hedearealerne begrænset til små områder. Der er kommet et mindre<br />
sommerhusområde syd for Sødring Skov.<br />
Det marine forland er over flere omgange i perioden fra 1867 og frem til industrialiseringen af<br />
landbruget blevet inddæmmet. Allerede i 1867 ses de vestlige og centrale dele af det marine forland<br />
at være gennemskåret af grøfter. I den nordlige del ses et inddæmmet areal ved Nørre Kær.<br />
95
Udviklingen med dræning og inddæmning fortsætter og på kortet fra 1930 ses store arealer ved<br />
Pletterne, Storetørv og Sødring Kær at være inddæmmet. De yderste inddæmmede arealer på<br />
Overgårds jorder i den NØ del af regionen er blevet anlagt i 1962-65.<br />
De største arealmæssige ændringer er således sket i perioden efter 1930, hvor store arealer opdyrkes<br />
som følge af omfattende grøftninger og inddæmninger, en udvikling der kan spores allerede på<br />
1867 og 1930 kortene.<br />
96
Randers fjord (8B)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Randers Fjord<br />
Nr. 8B<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Mindre skove og partier med løv og nål flere steder på de fossile<br />
kystskrænter. Ved regionens hovedgårde ses løv- og<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
nåletræsskove.<br />
Småplantninger med løv og krat forekommer fleres steder i den<br />
NV del af regionen ved Råby Kær, Nørrekær Øster Tørslev<br />
Kær.<br />
Regionen indeholder en del levende hegn. Mange korte levende<br />
hegn ses i den NØ del mellem Udbyhøj og Udby og ved Kåre<br />
Holm. Koncentrationer af lidt længere levende hegn ses i den<br />
SØ del omkring Heden og Hollandsbjerg. Vejtræer<br />
forekommer langs nogle af vejene I Råby Kær og Øster Tørslev<br />
Kær og langs landevejen mellem Albæk og Hestehave. Alléer<br />
ses ved Gjesinggård, Støvringgård og Stenalt hovedgårde.<br />
Regionen indeholder en del diger. Koncentrationer ses i den NØ<br />
del mellem Udbyhøj og Udby, i tilknytning til<br />
herregårdslandskaberne ved Gjesinggård, Støvringgård, Stenalt,<br />
Holbækgård samt rundt om Østrup Skov og nedenfor landsbyen<br />
Ørsted (fra naboregionen). Endvidere forekommer langstrakte<br />
diger i tilknytning til inddæmmede arealer ved Råby Kær,<br />
inddæmmede arealer nedenfor Vestrup, og ved Drastrup Enge.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Arealanvendelsen er domineret af landbrug, der ses mest<br />
udbredt i den SØ del. Markfelterne er forholdsvis små grundet<br />
de mange grøfter og koncentrationer af levende hegn.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder forholdsvis få § 3 områder.<br />
Strandengsarealer forekommer som langstrakte smalle partier<br />
mellem de opdyrkede arealer og fjorden. I den NV og SV del<br />
ses spredte partier med moser og enge. Små partier med<br />
overdrev ses spredt på de fossile kystskrænter.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder 12 randlandsbyer, Mellerup, Albæk,<br />
Vestrup, Tjærby, Neder Romalt, Assentoft, Uggelhuse, Grund,<br />
Bonde, Hollandsbjerg, Kare og Udby. Der er 4 kirkelandsbyer<br />
og 3 færgebyer i regionen.<br />
byområde/forstad Assentoft udgør et større byområde.<br />
Industriområde<br />
Gårde Regionen indeholder meget få gårde i det åbne land, der ligger<br />
mellem hovedgårdene og landsbyerne i overgangene til de<br />
bagvedliggende morænelandskaber.<br />
97
herregård Regionen indeholder 3 herregårde, der ligger i overgangene mellem<br />
de bagvedliggende morænelandskaber og det marine forland.<br />
Støvringgård (opført 1600-1630), Stenalt hovedgård (1300 tallet,<br />
hovedbygning fra 1799) og Holbækgård hovedgård (1340,<br />
hovedbygning fra 1562 og 1645). Hovedgården Gjessinggård<br />
(hovedbygning fra 1747) er beliggende i en mindre tunneldal, der<br />
støder til det marine forland.<br />
husmandsbebyggelse Råby Kær (oprettet før 1867), Hvilhuse (oprettet før 1867), mellem<br />
Albæk og Vestrup (oprettet før 1867), Købeenge (oprettet før 1867),<br />
Heden (oprettet før 1867).<br />
Fritidshuse Lille sommerhusområde ved Udbyhøj.<br />
Andet Engbakkerne, en koloni af landbrugsejendomme anlagt i løbet af<br />
1800-tallet. Hestehaven, særegent ældre sommerhusområde.<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne Tjærby, Vestrup, Albæk og Østrup refereres til som ”de<br />
nedre landsbyer”. Tjærby, Vestrup og Albæk har en karakteristisk<br />
placering i overgangen mellem agre og enge, og alle landsbyerne er<br />
kendetegnet ved store velbevaret gårde, der ikke er blevet udflyttet.<br />
Flere af landsbyerne i regionen har foruden landbrugserhvervet haft<br />
erhverv med nær relation til fjordene. Udbyhøj Vasehuse, Mellerup<br />
og Uggelhuse er således færgebyer (Uggelhuse dog ikke længere).<br />
Udbyhøj Vasehuse og Uggelhuse samt Udby og Udbyhøj er<br />
endvidere karakteriseret som fiskerbyer. og i Udbyhøj Vasehuse er et<br />
fiskerleje. Uggelhuse ug Udbyhøj har været landingssteder, og i<br />
Uggelhuse har man har haft en produktion af sivprodukter fra sivrør.<br />
hovedgårdsejerlav Gjessinggård ejerlav fremtræder ligeledes med store markfelter på<br />
det marine forland og bagvedliggende morænelandskab.<br />
Gårdanlægget består i hovedbygning, avlsgård og voldsted med<br />
smalle grave. Allébeplantning, diger og skovparceller forekommer<br />
nær gårdanlægget, der ligger i overgangen til det marine forland.<br />
Endvidere ses diger flere steder langs ejerlavs grænsen og en skov<br />
(Hungstrup Skov) ses på det marine forland. Støvringgård<br />
hovedgårds ejerlav fremtræder med ældre løvskovsarealer nord<br />
(Nørreskov) og syd (Sønderskov) for gårdanlægget. Skovene er<br />
omkranset af lange sammenhængende diger. En allé er anlagt<br />
mellem markerne i vest. Gårdanlægget består i hovedbygning<br />
omgivet af vandgrave, haveanlæg, ældre smedje og arbejderbolig<br />
samt avlsgård og tjenesteboliger af nyere dato.<br />
Stenalt hovedgårds ejerlav fremtræder med store markfelter vest for<br />
hovedgården på det marine forland og i det bagvedliggende<br />
morænelandskab. Mod øst ligger Stenalt Skov, der består i ældre<br />
løvskov og nåleskov. I skoven ses flere diger og tilkørselsvejene syd<br />
for hovedgården har allébeplantning. Kristianelund, der ligger<br />
udenfor ejerlavsgrænsen, er en avlsgård til hovedgården.<br />
Holbækgård hovedgårdsejerlav fremtræder med store markfelter på<br />
det marine forland og med ældre løvskov (Holbækgård Skov) nord<br />
98
for gården, der strækker sig ind i Udby By, Udby ejerlav.<br />
Gårdanlægget består i hovedbygning, avlsgård og have med sø.<br />
Langs ejerlavsgrænsen mod Randers Fjord forekommer et længere<br />
dige og i den østlige del af ejerlavet (nabo region) ses en<br />
husmandskoloni udstykket fra hovedgården.<br />
husmandsudstykninger Regionen indeholder forholdsvis få husmandsudstykninger, der er<br />
koncentreret i den NV del og SØ del. Husmandsbebyggelserne i<br />
Råby Kær og Hvilhuse har været karakteriseret ved et<br />
eksistensgrundlag baseret på smålandbrug, fiskeri og dagleje bl.a. på<br />
Demstrup Hovedgård. Husene har en karakteristisk placering langs<br />
fjordvejen nedenfor de gamle kystskrænter. Husmandsstederne i den<br />
SØ del har formentlig ligeledes relation til fiskeri og små landbrug i<br />
tilknytning til opdyrkningen af de tidligere våde enge.<br />
fortidsminder Regionen indeholder forholdsvis få fortidsminder, der er<br />
koncentreret i den vestlige del. Ved Råby Kær ses en jættestue,<br />
gravhøje, bopladser og gravpladser. I Hungstrup Skov ses flere<br />
gravhøje og formentlig ældre matrikelskelsdiger. Dysser og<br />
helleristninger omkring Skalmstrup. Ved Holbækgård Skov og Udby<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
er der stenalderbopladser og gravhøje fra bronzealderen.<br />
Jernbanestrækning mellem Randers og Ryomgård (anlagt 1876,<br />
nedlagt 1971) har i dag status som bevaringsværdigt<br />
strækningsanlæg.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen indeholder få veje. Overordnet veje fra naboregionen fører<br />
til færgestederne i Mellerup og Udbyhøj Vasehuse. Landeveje løber i<br />
overgangen til det marine forland mellem Tjærby og Mellerup og<br />
mellem Nørrekær og Råby Kær i den vestlige del af regionen. I den<br />
østlige og sydlige del af regionen løber landeveje mellem<br />
henholdsvis Udbyhøj og Udby og Assentoft og Uggelhuse.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger N-S gående højspændingsledning
fritidsområde Et større ferie- og fritidsanlæg er tænkt etableret i Udbyhøj Vasehuse<br />
Andet Campingplads syd for Udbyhøj Vasehuse.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har som naboregionen mod nord været omfattet af store drænings- og<br />
inddæmningsarbejder gennem de sidste ca. 140 år. På 1867 kortet ses på det marine forland store<br />
udbredte engarelaer, der er gennemskåret af grøfter. Nedenfor flere af herregårdene og<br />
randlandsbyerne ses smalle bræmmer med opdyrkede arealer. I den SØ del ses Hollandsbjerg<br />
Holme at være blevet landfast med det bagvedliggende landbrugslandskab (holmene er registret<br />
som øer på 1805 kortet). På 1930 kortet ses den samme fordeling af arealanvendelsen.<br />
De største arealanvendelsesmæssige ændringer er sket i perioden efter 1930. Omfattende<br />
digekonstruktioner og afvanding har fundet sted i det meste af regionen i perioden 1940-60. Bl.a. er<br />
der blevet anlagt et dige ved Råby Kær. Længere mod syd er et større område ved Kare Holm<br />
blevet inddæmmet og omkring Hollandsbjerg Holme i den SØ del er anlagt et langt dige. Ligeledes<br />
er anlagt et dige ved Øster Tørslev Kær. I den SV del hvor fjorden snævrer ind er der blevet<br />
etableret diger på begge sider af fjorden. Resultatet af de mange tekniske tiltag i regionen er store<br />
udbredte landbrugsflader, der mange steder er gennemskåret af grøfter.<br />
Assentoft, Mellerup og Uggelhuse har vokset i størrelse i perioden efter 1930. Assentoft har haft en<br />
betydelig vækst, hvilket bl.a. må tilskrive nærheden til Randers, og byen har karakter af pendlerby.<br />
100
Hevring Marine Forland (8C)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Hevring marine forland<br />
Nr. 8C<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Sammenhængende plantagepartier med overvejende nål i den<br />
østlige del. Enkelte partier med ældre løvtræer (Egehoved,<br />
Hevringholm Skov). Nåletræsplantage ved Bakkerne øst for<br />
Ørsted. I den SV del omkring hovedgården Gammel Estrup ses<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
ældre løv- og nåleskove (Lunden, Nørrekær).<br />
Småplantninger med nål forekommer flere steder på<br />
skråningerne i overgangene til de omkringliggende<br />
morænelandskaber i den centrale og vestlige del af regionen.<br />
Partier med sumpskov og krat forekommer i tilknytning til<br />
moseområder i den østlige del.<br />
Regionen indeholder mange tætliggende korte til mellemlange<br />
levende hegn i den NØ og østlige del. Hegnstætheden er<br />
generelt faldende fra øst mod vest, og i den centrale og vestlige<br />
del af regionen er hegnene færre men længere. Allébeplantning<br />
ses ved Nørrekær nord for Gl. Estrup samt nord og vest for<br />
Hevringholm. Regionen indeholder en del diger<br />
(museumsdiger). Koncentrationer af længere diger ses i<br />
tilknytning til skovarealerne i den SV del (Lunden) og ved<br />
Hevring Kær og Hevring Hede i den østlige del. I den NØ del<br />
ved Hevring Mølle forekommer mange korte diger.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Størstedelen af regionen, dvs. den centrale og sydlige del, er<br />
præget af intensivt landbrug. Som følge af en del levende hegn<br />
og mange grøfter og kanaler er den centrale del imidlertid<br />
inddelt i mindre markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur I den østlige del af regionen forekommer der en del § 3<br />
områder. Hevring Hede udgør et større hedeområde og ved<br />
Hevring Mølle ses strandenge og enge. Ved Hevring ses mindre<br />
arealer med overdrev. Hevring Å, der løber gennem den østlige<br />
del af dalen, har sit udløb ved Hevring Mølle. I den vestlige del<br />
er et område med mose- og engarealer, der strækker sig ind i<br />
naboregionen. I den vestlige og sydlige del af dalen løber Alling<br />
Å, der har sit udløb i Grund Fjord.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder én større landsby, Ørsted, og to små<br />
landsbyer, Hevring og Store Sjørup. En samling af gårde ses i<br />
Drammelstrup. Landsbyerne ligger som randlandsbyer i<br />
overgangene til morænelandskaberne. Kirker forekommer i<br />
Ørsted og Vejlby.<br />
101
yområde/forstad Allingåbro/Vejlby er i regionplanen udpeget til kommunecenter.<br />
Allingåbro er tidligere stationsby.<br />
Industriområde I den vestlige del af Allingåbro<br />
Gårde Regionen indeholder meget få gårde i det åbne land, der ligger i<br />
overgangen til morænelandskabet.<br />
herregård Regionen indeholder 2 herregårde. Hevringholm (dateres til 1300- tallets<br />
slutning, hovedbygning opført 1803-13), der ligger i overgangen til<br />
morænelandskabet i den østlige del af regionen. Gammel Estrup (dateres<br />
til 1320-erne, hovedbygning fra 1400-tallet og 1600-tallet), der ligger på<br />
overgangen til et parti smeltevandsterrasse.<br />
husmandsbebyggelse Sprangshuse (oprettet før 1867), Hevring Kær (oprettet før 1867),<br />
Hevringholm (oprettet efter 1930).<br />
Fritidshuse Sommerhusområde nord for Hevring Mølle<br />
Andet Ved Sorvad ses enkelte gamle hovedgårdsbygninger fra den oprindelige<br />
Sorvad hovedgård, hvis jorde nu er udstykket til statshusmandskoloni.<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Omkring Ørsted ses spor af et stjerneudskiftningsmønster i form af veje,<br />
levende hegn og diger, der strækker sig ind i de omkringliggende<br />
regioner. I Hevring og Store Sjørup ses flere uudflyttede gårde, og i Store<br />
Sjørup er et gadekær. Allingåbro har karakter af stationsby, og har fra det<br />
flade marine forland vokset sig opad skråningen til morænelandskabet og<br />
omsluttet Vejlby, der oprindelig har haft karakter af randlandsby.<br />
hovedgårdsejerlav Hevringholm hovedgårdsejerlav fremtræder med store markfelter på det<br />
marine forland nedenfor hovedgården. Et større hedeområde, Hevring<br />
Hede, ses langs ejerlavsgrænsen i den NV del. Enkelte steder langs<br />
ejerlavsgrænsen ses rester af diger. Hovedgården består foruden<br />
hovedbygning i avlsgård med ladebygninger, forvalterbolig og en lille<br />
dam. Allébeplantning ses langs tilkørselsvejen fra nord og vest. Inden for<br />
ejerlavsgrænsen ligger gården Julianeholm og statshusmandskolonien<br />
Hevringholm, der begge er blevet frastykket hovedgården.<br />
Gammel Estrup hovedgårdsejerlav fremtræder med store markfelter på<br />
det marine forland nord for hovedgården. Skovområder forekommer på<br />
det marine forland (Nørrekær) og langs de fossile kystskrænter i den<br />
vestlige del af ejerlavet (Lunden). Meget lange diger forekommer langs<br />
ejerlavsgrænsen i vest (henføres til naboregionen) og i tilknytning til de<br />
vestlige skovområder. Gårdanlægget består foruden hovedbygning i<br />
avlsgård med bl.a. smedje. Der er et ridehus og fint parkanlæg med<br />
havepavilloner. Allébeplantning ses langs tilkørselsvejene syd og vest for<br />
hovedgården.<br />
102
husmandsudstykninger Sprangshuse og Hevring Kær har karakter af mere afsidesliggende<br />
husmandssteder, hvor husmændene har opdyrket ekstensive<br />
engarealer. Hevringholm er en statshusmandskoloni frastykket<br />
hovedgården i 1921. Husmandsstederne er karakteriseret ved at være<br />
tætliggende og relativ ens i størrelsen af parcellerne.<br />
fortidsminder Gravhøje ses ved Sorvad Bjerg i overgangen til det syd for liggende<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
morænelandskab.<br />
Jernbanestrækning mellem Randers og Ryomgård (anlagt 1876,<br />
nedlagt 1971) har i dag status som bevaringsværdigt<br />
strækningsanlæg.<br />
Andet Ved Vindingsminde er en gammel toldassistentbolig, der har været<br />
tilknyttet et tidligere udskibningssted. Hevring Mølle nær Hevring<br />
Å’s udløb til Kattegat.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Meget få veje i regionen. I den vestlige del løber en Ø-V gående<br />
overordnet ved nord om Allingåbro. I den vestlige og østlige del af<br />
regionen krydser veje over det marine forland.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger N-S gående højspændingsledning
Holbæk Morænelandskab 9<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Holbæk Morænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
9<br />
skov/plantage Blandet løv- og nåleskove i erosinsdale i den østlige del af<br />
regionen. Partier med løv- og nåletræer langs Langvad Bæk<br />
småplantning/krat/<br />
Små spredte partier med nåletræer mellem Voer og Tørslev.<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Mellem lange til lange levende hegn jævnt fordelt i hele<br />
regionen. Koncentrationer af korte til mellem lange levende<br />
hegn mellem Voer og Tørslev. Allé ved Udbygård i nord.<br />
Regionen indeholder mange diger (museumsdiger), her i<br />
blandt flere længere diger. Koncentrationer ses mellem Udby<br />
og Ingerslev, i tilknytning til skovarealerne ved Estruplund<br />
hovedgård, omkring Lille Sjørup og i Ørsted Mark.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Arealanvendelsen er domineret af intensivt landbrug, der<br />
afhængig af hegnstætheden inddeler landskabet i overvejende<br />
mellemstore markfelter, enkelte steder store markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Få § 3 områder. I tilknytning til Langvad Bæk forekommer<br />
langstrakte smalle partier med mose- og engarealer. Spredte<br />
små vandhuller overvejende i den vestlige del af regionen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby 3 små landsbyer i regionen, Holbæk, Voer og Tørslev. En<br />
samling af gårde ses i Lille Sjørup. Udby, Kare, Ørsted,<br />
Hevring, Store Sjørup og Ingerslev ligger som randlandsbyer i<br />
overgangen til det marine forland, men henføres til de<br />
omkringliggende regioner. Holbæk og Voer er kirkelandsbyer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Flest mellemstore gårde, der er jævnt fordelt i regionen. I den<br />
nordlige del ses enkelte store gårde.<br />
herregård Estruplund Hovedgård (hovedbygning fra 1863), der ligger i<br />
overgangen mellem morænelandskabet og det marine forland<br />
ud til Kattegat.<br />
husmandsbebyggelse Holbæk Mark (opført efter 1930), Stenalt Mark (opført efter<br />
1930).<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Stjerneudskiftningsmønster ses ved Voer, der fremtræder med<br />
mange tilkørselsveje samt enkelte diger mellem nogle af<br />
markerne. Enkelte gårde ses at være udflyttet.<br />
104
hovedgårdsejerlav<br />
Stjerneudskiftningsmønster med mange tilkørselsveje til byen<br />
og enkelte diger mellem markfelterne ses ligeledes ved<br />
Ørsted. I Ørsted Mark ses udflyttede gårde.<br />
Stjerneudskiftningmønster kan delviste erkendes øst for Udby<br />
i form af vej- og digemønstret samt enkelte udflyttede gårde.<br />
Estruplund hovedgårds ejerlav fremtræder med store<br />
markfelter på morænelandskabet delvist omkranset af ældre<br />
løvskov og nåleskov. Nedenfor gården på det marine forland<br />
ses yngre skovpartier med løv og nål samt mindre markfelter.<br />
De ældre skovområder er omkranset af lange diger. Foruden<br />
hovedbygningen forekommer avlsbygninger og tæt ved<br />
gården ligger sognekirken. Oprindelig har der været en<br />
landsbybebyggelse (2 gårde) på lokaliteten. På det marine<br />
forland er anlagt en landingsplads.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder<br />
Holbæk Mark og Stenalt Mark er eksempler på<br />
statshusmandskolonier med ca. 20 -30 statshusmandsbrug.<br />
Husmandsstederne er oprettet efter 1919 lovene og<br />
karakteriseret ved at have lige store parceller, dog mere<br />
uhomogen fremtræden ved Stenalt Mark. Stenalt Mark er<br />
delvis en del af Stenalt hovedgårdsejerlav.<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
Silo lidt nord for Lille Sjørup<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun mindre veje<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger 2 sydgående højspændingsledninger < 150kv fra<br />
transformerstation ved Holbæk og mod syd.<br />
transformerstationer Transformerstation øst for Holbæk<br />
vindmøller/mobilmaster 2 udbyggede vindmølleområder ved Tørslev og i Ørsted Mark.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde Landingsplads ved Estruplund.<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Der er sket meget få arealmæssige ændringer i regionen fra 1867 og frem til i dag. På 1867 kortet<br />
har regionen som i dag en udpræget karakter som landbrugsområde. Dog ses der på det ældre kort<br />
lidt flere spredte vand- og mosehuller samt enkelte hedepartier i den SV del af regionen. Disse<br />
105
arealer er på 1930 kortet blevet reduceret til omtrent samme omfang som i dag. Fra 1930 kortet og<br />
frem til i dag (DTK25) er der kun sket får arealmæssige ændringer. I tilknytning til<br />
herregårdslandskabet ses grøftede enge på det marine forland nedenfor Estruplund at være delvist<br />
opdyrket, og der er blevet tilplantet nedenfor hovedgården. To statshusmandskolonier er blevet<br />
opført. Plantning af levende hegn mellem Voer og Tørslev.<br />
Opsummeres de få arealmæssige ændringer i regionen, har de fleste af dem fundet sted i perioden<br />
efter 1930.<br />
106
Ørum Morænelandskab (10)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Ørum Morænelandskab (afgrænses mod vest af amtsgrænsen<br />
til Viborg Amt).<br />
Nr. 10<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Rejstrup Plantage, der er en nåletræsplantage, er beliggende<br />
centralt i regionen. I den nordlige del ses et skovområde med<br />
løv- og nåletræer, der er en del af et skovområde udenfor<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
regionen (Hvidding Krat).<br />
Mindre partier med nåletræer forekommer spredt i den<br />
centrale og nordlige del af regionen. I den sydlige del ses<br />
mindre partier med løvtræer nær overgangen til Skalsådalen.<br />
Regionen indeholder forholdsvis mange levende hegn.<br />
Hegnene er mest udbredte i den centrale del af regionen og er<br />
ofte korte og sammensat i et komplekst mønster orienteret i<br />
alle retninger. Der er forholdsvis få diger (museumsdiger). Et<br />
længere dige, der følger en ejerlavsgrænse, løber tværs<br />
gennem plantagen. I den sydlige del følger diger et par steder<br />
amtsgrænsen/ejerlavsgrænsen. Ved Læsten ses enkelte lange<br />
diger.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Arealanvendelsen er domineret af landbrug, der som følge af<br />
de relativt mange levende hegn, mindre beplantninger og<br />
plantagen fremtræder mindre intensivt opdelt i små til<br />
mellemstore markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder forholdsvis få § 3 områder. I den<br />
centrale vestlige del ses spredte mosepartier. I den sydlige del<br />
er ved Læsten et hedeområde, der strækker sig ind i<br />
naboregionen (Skalsådalen). Der forekommer enkelte små<br />
overdrevsarealer fordelt i regionen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder en enkelt landsby, Læsten. Andre<br />
landsbyer ligger som randlandsbyer i overgangen til<br />
Skalsådalen og henføres til denne. Der er en kirke i Læsten.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Regionen indeholder forholdsvis få gårde. Gårdene er små og<br />
koncentreret i den centrale og sydlige del. I Læsten ses flere<br />
gårde.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Samlinger af husmandsbebyggelse forekommer flere steder i<br />
regionen. I den nordlige del ses husmandssteder langs<br />
landevejen ved Højvang og øst herfor (oprettet mellem 1867<br />
og 1930 og efter 1930) og i den centrale del langs landevejene<br />
107
nord om og vest for Rejstrup Plantage (oprettet efter 1930),<br />
ved Vihøje (oprettet før 1867), Norge (oprettet før 1867,<br />
husmandssteder eller små gårde?)<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
Enkelte steder ses landsbyernes ejerlavsgrænser markeret i<br />
form af diger (jf. diger).<br />
husmandsudstykninger De fleste af husmandsstederne i regionen har haft en<br />
karakteristisk placering i forhold til et stort centralt<br />
hedeområde, der gradvist i perioden fra 1867 til i dag<br />
(DTK25) er blevet opdyrket. Husmandsstederne oprettet efter<br />
1930 har generelt lidt større parceller og en mere retlinjede<br />
placering langs vejene.<br />
fortidsminder Gravhøje er jævnt fordelt i regionen. Koncentrationer af<br />
gravhøje ses ved Vihøje og ved Staghøj vest for Sønderbæk,<br />
mens en dysse og en jættestue ses tæt ved amtsgrænsen vest<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
for Rejstrup Plantage.<br />
I den centrale del af regionen antydes resterne af den nedlagte<br />
jernbane mellem Mariager og Viborg.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Én overordnet vej tværs gennem regionen nord om Læsten.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger To højspændingsledninger
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig haft en noget mere ekstensiv karakter. På 1867 og 1930 kortene<br />
forekommer et stort hedeområde i den centrale del af regionen og et mindre hedeområde i den<br />
nordlige del i overgangen til Skalsådalen. Hedeområderne har størst udbredelse i 1867. Omkring<br />
1930 ses hedeområdet i nord at være delvist bevokset med træer, mens det centrale hedeområde<br />
viser tegn på opdyrkning. De største ændringer indtræder imidlertid i perioden fra 1930 og frem til i<br />
dag (DTK25), hvor de resterende hedeområder forsvinder. I takt med hedens forsvinden stiger<br />
arealet med skov/plantage i regionen, og der foretages vejomlægninger, som fører til en reducering<br />
af vejnettet i den centrale del af regionen. Der kommer generelt lidt mere bebyggelse i det åbne land<br />
i perioden (jf. husmandsbebyggelserne).<br />
109
Nørreådalen (11)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Nørreådalen (regionen er mod vest afgrænset af amtsgrænsen<br />
til Viborg Amt)<br />
Nr. 11<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Langstrakte skovområder af overvejende løvtræer (Brun-,<br />
Kloster-, Vester og Nørreskov), der breder sig ind i regionen<br />
ovenfor, forekommer i den vestlige del af dalen på de<br />
sydvendte skråninger. I den østlige del af dalen ved<br />
tilslutningen til Gudenådalen breder en løvskov (Fladbro<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Skov) sig over dalbunden og skråningerne.<br />
Centralt i regionen ses et parti med løv og nål på nordvendt<br />
skråning nær tilslutningen til Helstrupdalen. Mindre partier<br />
med overvejende nål ses på skråningerne øst for<br />
Helstrupdalen. Krat forekommer enkelte steder i dalbunden i<br />
den vestlige og østlige del af dalen.<br />
Regionen indeholder meget få levende hegn. Enkelte korte<br />
levende hegn ses på nogle af terrassefladerne og skråningerne,<br />
eksempelvis omkring Stenagergård i den vestlige del. Der er<br />
få diger (museumsdiger) i dalen. Et langt dige ses nedenfor<br />
skovområderne i den vestlige del.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget har en ekstensiv karakter og er begrænset til<br />
skråninger, terrasseflader og dele af dalbunden.<br />
blandet landbrug –natur Arealanvendelsen kan karakteriseres som blandet landbrug -<br />
natur, idet regionen indeholder få marker, beplantning og<br />
mange § 3 områder.<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder mange § 3 områder, der forekommer<br />
som langstrakte sammenhængende engområder i dalbunden. I<br />
tilknytning til engene ses flere steder moser. På skråningerne i<br />
den østlige del af dalen ses mindre partier med overdrev. Et<br />
mindre område med hede ses nedenfor Stevnstrup.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder en enkelt landsby, Ålum, der ligger som<br />
randlandsby på terrassefladen nedenfor skovområdet i den<br />
vestlige del af dalen. I overgangene til de omkringliggende<br />
morænelandskaber ligger landsbyerne, Venning, Gjandrup,<br />
Tånum og Stevnstrup, der alle henføres til naboregioner. Der<br />
er en kirke i Ålum.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der er meget få gårde i dalen. På terrassefladerne ligger i den<br />
vestlige del Stenagergård og i den østlige del Vestergårde og<br />
Holmegård. I den centrale del af regionen ligger enkelte gårde<br />
oppe på morænelandskaberne tæt ved overgangene til dalen,<br />
110
men disse gårde henføres til moræneregionerne.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Samlinger af huse ses vest for Ålum nedenfor skoven (oprettet<br />
mellem 1867 og 1930 og efter 1930) og øst for Ålum (oprettet<br />
mellem 1867 og 1930 og efter 1930). Der er formentlig tale<br />
om arbejderboliger med tilknytning til det nedlagte savværk<br />
ved Ålum. Fladbro Kro og lystanlæg. Kroens særlige<br />
beliggenhed langs landevejen og i overgangsstedet mellem<br />
Gudenåen og Nørreåen samt de bevarede krobygninger gør<br />
kroen til en af de mest bevaringsværdige kroer i amtet.<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
Landsbyen Ålum ligger på terrassefladen i overgangen<br />
mellem de to ressourcegrundlag, eng og ager. De andre<br />
landsbyer udenfor regionen ligger lidt tilbagetrukket fra dalen<br />
i tilknytning til mindre erosionsdale og har ligeledes relation<br />
til eng og ager som vigtigt ressourcegrundlag.<br />
fortidsminder<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
I den vestlige del af regionen forekommer bopladser i<br />
engområdet nord for Nørreåen. Endvidere ses flere gravhøje i<br />
skovene nord for åen. Centralt i regionen forekommer flere<br />
gravhøje i skovpartiet på den nordvendte skråning.<br />
motorveje/andre veje<br />
jernbane<br />
Meget få veje i regionen. To overordnede veje løber i<br />
henholdsvis den vestlige og østlige del af regionen.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
NØ-SV gående højspændingsledning
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft en lidt mere ekstensiv karakter, men arealanvendelsen har<br />
generelt ikke ændret sig særlig meget i perioden fra 1867 og frem til i dag (DTK25). I perioden fra<br />
1867 til 1930 sker der overvejende ændringer i vegetationen. Plantager anlægges på skråninger vest<br />
for Svenstrup og nord og syd for Fladbro Kro. I perioden fra 1930 og frem fortsætter<br />
dræningsarbejdet i dalbunden og enkelte steder indvindes landbrugsjord. Bebyggelsen i det åbne<br />
land forøges lidt i perioden og Ålum udbygges med parcelhuse.<br />
112
Stevnstrup Morænelandskab (12,15,16)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Stevnstrup Morænelandskab (sammenlægning af Stevnstrup<br />
Morænelandskab, Helstrupdalen og Mammen<br />
Morænelandskab øst for amtsgrænsen).<br />
Nr. 12, 15 og 16<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Løvtræsskove (i blandet nåletræer)forekommer i den nordlige<br />
del ved Øster Velling Skov og i den sydlige del ved<br />
Johannesberg Skov. Nåletræsbeplantninger forekommer syd<br />
og øst for Dagsvad samt i overgangen til Nørreådalen vest for<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
Stevnstrup.<br />
Siv/rørskov i sydenden af Langå sø samt i gadekær nordvest<br />
for Torup. Lille mose mellem Øster Velling og Helstrup.<br />
Enkelte småplantninger, af løv og nål, er fordelt i regionen,<br />
dog primært langs ådalskrænter og i lavninger på<br />
morænefladerne.<br />
Få levende hegn. Enkelte diger i hele regionen.<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Overvejende store og intensivt dyrkede landbrug på<br />
morænefladerne. Mindre landbrugsparceller i og op til<br />
Helstrupdalen samt ved ådalsskrænterne ved Gudenå ådalen<br />
og Nørreå ådalen.<br />
blandet landbrug –natur Kun få eng og overdrevsarealer indblandet i<br />
landbrugsarealerne.<br />
natur/halvkultur<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Relativt lille mose og eng areal i Hestrupdalen og få<br />
overdrevsarealer langs dalskrænten. Småsøer og moser på<br />
Mammen morænelandskab, samt få overdrev.<br />
landsby/stationsby Landsbyerne Torup og Øster Velling ligger i Mammen<br />
morænelandskab. Landsbyerne Helstrup og Dagsvad ligger i<br />
Helstrup dalen. Landsbyen Grensten ligger i Stevnstrup<br />
morænelandskab. Inden for regionen er der kirker i Grensten,<br />
Helstrup, Øster Velling og Torup. Langå og Stevnstrup er<br />
stationsbyer (Stevnstrup har dog ikke længere station).<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Langå og Stevnstrup har begge byzone status. Langå ligger i<br />
den sydlige del af regionen delvist inde i Gudenå Ådalen. Den<br />
del af Langå der ligger inde i regionen, består af<br />
parcelhuskvarterer.<br />
Stevnstrup ligger i den østlige del af regionen, ligeledes<br />
delvist inde i Gudenå ådalen. I den del af Stevnstrup der ligger<br />
inde i regionen, består af parcelhuskvarterer.<br />
gårde På Mammen morænelandskab findes en del gårde, som er<br />
jævnt fordelt. I Helstrupdalen og på Stevnstrup<br />
113
morænelandskab er der en lavere koncentration af gårde og de<br />
er mere sporadisk fordelt.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Enkelte husmandssteder syd for Øster Velling og langs vej<br />
nord for Helstrup<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
Tydelige spor af stjerneudskiftning ved Øster Velling i<br />
forløbet af mindre veje. Indenfor Helstrup, Langå og Torup<br />
landsbyejerlav ligger flere af gårdene blokudskiftede.<br />
husmandsudstykninger Ældre husmandssteder beliggende i udkanten af Øster Velling<br />
landsbyejerlav.<br />
fortidsminder<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
Der findes få fortidsminder i Helstrupdalen.<br />
motorveje/andre veje<br />
jernbane<br />
Hovedveje mellem Langå og Stevnstrup samt mellem Øster<br />
Velling og mellem. Derudover findes en del andre mindre veje<br />
i regionen.<br />
højspændingsledninger Tre højspændingsledninger der mødes umiddelbart vest for<br />
Langå, der kommer fra henholdsvis fra nord, vest og syd.<br />
transformerstationer Større transformerstation umiddelbart vest for Langå, som dog<br />
er omkranset af træer.<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Flere vindmøller i området, samlinger vest for Stevnstrup og<br />
sydøst og sydvest for Øster Velling.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
En råstofgrav sydvest for Dagsvad, der er opgivet som<br />
listevirksomhed.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
I perioden fra ca. 1867 (Høje Målebordsblade) til ca. 1930 (Lave Målebordsblade) sker der kun få<br />
ændringer i regionen. Et mindre søareal syd for Langå tørlægges og omdannes til engareal. Et<br />
114
mindre hedeareal vest for Stevnstrup tilplantes med nåletræer. Endvidere tilplantning med nåletræer<br />
på den sydvestlige terrasse af Helstrupdalen. De største ændringer i arealanvendelsen indtræder i<br />
perioden efter ca. 1930. I denne periode drænes engarealer langs Elbæk i Helstrupdalen. Der plantes<br />
nåletræer på tidligere hedearealer på skråninger ned til Heklstrupdalen vest for Grensten. Endvidere<br />
plantes spredte mindre nåletræspartier i den vestlige del af regionen. Bebyggelsesmønstret ændres<br />
væsentligt, idet flere af landsbyerne udbygges med parcelhuskvarterer, hvilket især er tilfældet i<br />
Stevnstrup og Langå (delvist naboregion), der gennemløber en betydelig stationsbyudvikling.<br />
115
Svinding Morænelandskab (13)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Svinding Morænelandskab afgrænset af amtsgrænsen i vest og<br />
SV del af Spentrup Morænelandskab.<br />
Nr. 13<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder meget skov, der består i ældre løvtræer<br />
og lidt yngre nåletræer. Skovene befinder sig som langstrakte<br />
områder i overgangene mellem morænelandskabet og<br />
Skalsådalen, Nørreådalen, Fussing Sø samt langs<br />
erosionsdalen, der udgør amtsgrænsen i den vestlige del. Nord<br />
for Ålum (Vester Skov, Nørre Skov) og syd og vest for<br />
Fussingsø hovedgård (Snedker Skov, Espelund, Sønderskov)<br />
breder skovområderne sig langt ind i morænelandskabet.<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Regionen indeholder få korte levende hegn i det åbne land.<br />
Allébeplantning forekommer langs tilkørselsvejene til<br />
Fussingsø hovedgård fra nord, vest og syd. Regionen<br />
indeholder mange diger (museumsdiger). Lange<br />
sammenhængende diger ses rundt om alle skovområderne.<br />
Endvidere forekommer et flere kilometer langt dige langs den<br />
sydlige grænse af herregårdsejerlavet.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Som følge af de mange skovområder er der ikke meget<br />
landbrugsdrift i regionen. Mellemstore markfelter adskilt af<br />
levende hegn og skove ses i den sydlige del. Nord for Fussing<br />
Sø ses større markfelter.<br />
blandet landbrug –natur Regionen består i blandet landbrug og natur som følge af de<br />
mange skove.<br />
natur/halvkultur § 3 områder udgøres foruden Fussing Sø af flere små spredte<br />
mose- og overdrevsarealer tæt ved den SØ bred af søen. Langs<br />
Møllebæk forekommer smalle arealer med moser og enge, der<br />
strækker sig ud i Skalsådalen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder tre små landsbybebyggelser, Svinding,<br />
der ligger centralt i morænelandskabet og Vennig og<br />
Gjandrup, der ligger tæt ved overgangen til Nørreådalen.<br />
Ålum ligger nedenfor skråningen til Nørreådalen og henføres<br />
til denne. En gårdsamling ses i Volstrup.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Regionen indeholder mange mellemstore gårde i det åbne land<br />
mellem skovområderne.<br />
herregård Fussingsø hovdegård (dateres til 1555, hovedbygning fra ca.<br />
1795) ligger i den centrale del af regionen i tilknytning til sø<br />
116
andet<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
og vandløb.<br />
landsbyejerlav Svinding består i mange gamle uudskiftede gårde, der ligger<br />
omkring et centralt beliggende græsningsareal med forte og et<br />
gadekær. Venning og Gjandrup er beliggende i overgangen<br />
mellem eng og ager i tilknytning til mindre erosionsdale, der<br />
fører til Nørreådalen.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
Fussingsø hovedgårdsejerlav fremtræder med<br />
sammenhængende skovområder nord, vest og syd for<br />
hovedgården. Mod øst ligger Fussing Sø og umiddelbart nord<br />
for gården ses enkelte store marker. Lange diger forekommer i<br />
tilknytning til skovene og ejerlavsgrænsen. Ved<br />
tilkørselsvejene til hovedgården ses allébeplantning.<br />
Gårdanlægget består foruden hovedbygningen i<br />
godsforvalterbolig (i dag skovridderbolig), avlsgård, folkehus,<br />
Fussingsø Savværk. I skovene omkring hovedgården ligger<br />
bl.a. driftsbygninger, ledvogterhuset Podeled og Fussing<br />
vandmølle, der hører til de mest idyllisk beliggende i amtet.<br />
fortidsminder<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Regionen indeholder mange gravhøje, der ses udbredte i<br />
skovområderne vest og syd for hovedgården (Espelund Skov,<br />
Brunskov og Vesterskov). I Gammelhaven øst for<br />
hovedgården ses resterne af det første Fussingsø.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
Vennelyst skovløberhus, der i begyndelsen af 1900-tallet var<br />
et søgt udskænkningssted.<br />
motorveje/andre veje<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
aAndet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
Ø-V gående overordnede veje langs grænserne i de NØ og SØ<br />
hjørner.<br />
117
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen i regionen har i perioden fra 1867 til i dag (DTK25) i store træk været uforandret.<br />
Området har igennem årrækken været karakteriseret ved store skovområder og skovbruget har haft<br />
stor betydning for beboerne i sognet (Ålum Sogn). I dag er der kun et mindre savværk tæt ved<br />
hovedgården. I begyndelsen af 1900-tallet bliver skovområderne yndede udflugtsmål. I perioden fra<br />
1867 til 1930 sker der en gradvis konvertering af nogle af de oprindelige løvskovsarealer til<br />
nåletræsbeplantning, en udvikling der fortsætter i perioden fra 1930 og frem. Bebyggelses- og<br />
vejmønstret er i perioden tæt ved at være uforandret.<br />
118
Gudenådalen (14)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Gudenådalen (hævet marint forland)<br />
Nr. 14<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Partier med skov forekommer i overgangene til<br />
morænelandskaberne og nabodalene. I den NØ del ses løvskov<br />
ved Fladbro Skov og Halekær. Centralt i regionen er der på de<br />
østlige skråninger løvskovspartier ved Lundbjerggård og<br />
Frisenvold Skov. Partier med nåletræer forekommer på<br />
skråningerne nedenfor Tebbestrup og i overgangen til<br />
Helstrupdalen. I den SV del afgrænses regionen af<br />
sammenhængende løvskovsområder, der henføres til<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
naboregionen.<br />
Småplantninger og krat forekommer flere steder i dalbunden<br />
samt i overgangen til byregionen ved Randers og på de østlige<br />
skråninger i den SV del.<br />
Regionen indeholder en del korte levende hegn, der er orienteret<br />
vinkelret på dalens retning. I den nordlige del befinder hegnene<br />
sig overvejende i dalbunden, mens de i den sydlige del også ses<br />
på terrassefladerne. Kort allé langs den nordlige tilkørselsvej til<br />
Frisenvold hovedgård. Der er flere lange diger i regionen. Et<br />
langt dige med bagvedliggende pumpestationer ses nedenfor<br />
Frisenvold. Et langt dige løber langs østbredden af Gudenåen i<br />
den sydlige del af regionen. Lange diger ses endvidere bl.a. ved<br />
Værum Ø, Haslund Ø og Vorup Kær i den centrale og NØ del<br />
af regionen.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget har en overvejende ekstensiv karakter. Der<br />
forekommer dog forholdsvis store markfelter bag digerne i<br />
dalbunden samt på terrasserne.<br />
blandet landbrug –natur Blandet landbrug og halvkultur.<br />
natur/halvkultur Der er mange § 3 områder i dalen, der mest forekommer i form<br />
af langstrakte partier med moser og enge i dalbunden. På<br />
skråningerne nedenfor Grensten ses partier med overdrev.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Ingen landsbyer i regionen. En stationsby er anlagt på<br />
terrassefladen, Stevnstrup Stationsby. Stationsbyen er<br />
sammenhængende med landsbyen Stevnstrup, men adskilles fra<br />
denne, da Stevnstrup overvejende er beliggende på<br />
morænelandskabet (naboregion).<br />
byområde/forstad I den østlige del er den nedre del af Over Hornbæk medtaget til<br />
regionen. Der er tale om en forstad til Randers. Bebyggelsen<br />
består i parcelhuse og er sammenhængende med bebyggelsen<br />
oppe på morænelandskabet (naboregion).<br />
119
Industriområde Industriområde med fabrikker ved Stevnstrup Stationsby<br />
Gårde Meget få gårde, der ligger på terrassefladerne i overgangen mellem 2<br />
ressourcegrundlag, eng og ager. I den centrale østlige del ligger en stor<br />
gård, Lundbjerggård, der i 1798 er udstykket fra Frisenvold.<br />
herregård Frisenvold hovedgård (dateres til 1300-tallet, hovedbygning fra<br />
begyndelsen af 1800 tallet) der ligger på den østlige terrasseflade i den<br />
centrale del af dalen.<br />
husmandsbebyggelse Samling af husmandsbebyggelse ses ved Frisenvold (oprettet 1924).<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav Frisenvold hovedgårds besiddelser er i årene omkring 1800 blevet<br />
væsentlig reduceret og udparcelleret på tre nyoprettede storparceller,<br />
Lundbjerg, Christianslund og Ørumgård (to sidstnævnte henføres til<br />
naboregion). I 1924 blev den resterende hovedgårdsbesiddelse<br />
yderligere reduceret ved udstykning af 20 statshusmandsbrug.<br />
Hovedgården fremtræder i dag med hovedbygning, folkehus og<br />
mindre udhuslænge. I tilknytning til gården ligger en park omgivet af<br />
en stensætning, en mindre allé fører til gården fra nord og i den<br />
nærliggende erosionskløft ligger en ældre lille løvskov (Frisenvold<br />
Skov).<br />
husmandsudstykninger Statshusmandskolonien ved Frisenvold, der strækker sig ind i<br />
naboregionen, har en karakteristisk placering langs to kommuneveje<br />
og er karakteriseret ved ensartede store parceller.<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Nedlagt jernbanestrækning mellem Neder Hornbæk og Fladbro Skov,<br />
flyttet til sydbredden efter 1867? Flere inddæmmede arealer i<br />
regionen. Nedenfor Frisenvold og i den NØ del ved Haslund Ø og<br />
Vorup Kær er anlagt pumpestationer bagved digerne.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje N-S gående motorvej, E45, der gennemskærer regionen i den østlige<br />
del, overordnet vej nedenfor Over Hornbæk i den østlige del. Ellers<br />
kun få mindre veje i regionen.<br />
jernbane NØ-SV gående jernbane gennem hele regionen (Randers-Langå-<br />
Århus, anlagt 1862, omlagt i den nordlige del efter 1867?)<br />
højspændingsledninger Der er tre højspændingsledninger i regionen. Én 150 KV ledning, der<br />
skal fjernes, løber tæt ved motorvejen tværs over dalen. To 60 KV<br />
ledninger løber gennem dalen, den ene parallelt med motorvejen den<br />
anden mellem Neder Hornbæk og Frisenvold.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
120
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Den NØ del af regionen grænser op til Randers by med forstæder.<br />
Den sydlige del af regionen grænser op til Langå.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet Motorbane øst for Fladbro Skov, stort rensningsanlæg nedenfor<br />
Neder Hornbæk<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft en mere ekstensiv karakter, hvor eng- og moseområder har<br />
været bredt ud i hele dalbunden. Enkelte steder på dalsiderne ses på 1867 kortet partier med lyng. I<br />
perioden fra 1867 til 1930 flyttes jernbanen fra nordbredden af dalen til sydbredden. Nedenfor<br />
Stevnstrup anlægges en stationsby, Stevnstrup Stationsby, enkelte af lyngområderne på<br />
skråningerne tilplantes med nål, og der anlægges nåletræsplantage tæt ved Fladbro Kro<br />
(naboregion). Randers, der er udenfor regionen, breder sig i perioden over på sydsiden af dalen. De<br />
største arealmæssige ændringer indtræder i perioden efter 1930 og frem til i dag (DTK25). I<br />
dalbunden inddæmmes flere af eng- og moseområderne og konverteres til landbrugsjord. Ved<br />
Fladbro er nåletræsplantagen blevet konverteret til løvskov (Fladbro Skov). Stationsbyen er vokset<br />
med opførelse af parcelhuse og industriområde. I den NØ del af regionen er der sket betydelige<br />
ændringer i bebyggelsesmønstret som følge af Randers omfattende byvækst i perioden. Nedenfor<br />
Over Hornbæk og ved Tebbestrup Kær henholdsvis nord og syd for åen er der blevet opført<br />
parcelhuskvarterer. Randers, der er udenfor regionen, har nu fået en tæt mere sammenhængende<br />
karakter. Tæt ved Randers gennemskæres og påvirkes regionen af et utal af tekniske elementer og<br />
anlæg.<br />
121
Randers(-syd) Morænelandskab (17,18)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Randers (syd) Morænelandskab<br />
Nr. 17, 18<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Spredte nåletræsplantager og – partier mellem Drastrup og<br />
Floes i den NØ del af region, bl.a. Floes Skov og Slyngborg<br />
Plantage. Omkring Tebbestrup mindre plantager i overgangen<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
til Gudenådalen.<br />
Partier med sumpskov sumpskov i tilknytning til lavninger<br />
langs Hovbæk (Gunnerup Mose, Sømose) og Brusgård<br />
Møllebæk (Paderup Mose). Enkelte Løv- og nåletræspartier på<br />
skråninger i den sydlige del af regionen, især langs Brusgård<br />
Møllebæk.<br />
Mange levende hegn i den nordlige og østlige del af regionen,<br />
Hegnene er ofte lange og orienterede N-S. Generelt mange<br />
længere diger især i den centrale del. Lange sammenhængende<br />
diger i tilknytning til Brusgård Hovedgårdsejerlav og syd for<br />
Assentoft. Allé i ved Birkholm i den sydlige del af Brusgård<br />
Hovedgårdsejerlav, allé ved Frederiksdal syd for Randers.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Regionen er domineret af landbrugsmæssig udnyttelse, mindre<br />
til mellemstore markfelter som følge af mange levende hegn.<br />
Plantage ved Stånum.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
natur/halvkultur Spredte mose- og engarealer i lavninger langs Brusgård<br />
Møllebæk og Hovbæk. Spredte vandhuller jævnt fordelt i<br />
regionen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder flere mindre landsbyer. Der er kirker i<br />
Haslund, Hørning og Fausing.<br />
byområde/forstad Haslund og Over Romalt har forstadspræg, idet de har<br />
byzonestatus, ligger nær Randers og indeholder en del nyere<br />
parcelhuse.<br />
Industriområde Industriområde med bl.a. Carlsberg langs hovedvej syd for<br />
Randers.<br />
gårde Flere små til mellemstore gårde jævnt fordelt. I den centrale del<br />
af regionen dog flere store gårde, bl. A. indenfor Brusgård<br />
Hovedgårdsejerlav. Enkelte tilbageværende gårde i de mindre<br />
landsbyer, dog flere gårde i Hørning og Fausing.<br />
herregård Brusgård hovedgård kendt fra 1393, udstykket i 1803<br />
husmandsbebyggelse Lundby (Clausholm Hovedgårdsejerlav), langs hovedvej syd for<br />
Tammestrup, i den nordlige del af Brusgård hovedgårdsejerlav,<br />
langs hovedvejen SV for Vilstrup, langs vejene N og V for<br />
Fausing.<br />
122
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Flere gårde ligger udskiftede i landskabet. I Fausing og Hørning ligger<br />
dog flere uudskiftede gårde. Omkring Fausing erkendes et<br />
stjerneudskiftningsmønster i forløbet af mindre veje og levende hegn.<br />
En kamudskiftning erkendes i den nordlige del af regionen syd for<br />
Assentoft i forløbet af hegn, diger og mindre veje.<br />
hovedgårdsejerlav Brusgård Hovedgårdsejerlav fremtræder med mellemstore marker og<br />
enkelte ældre løvtræsparceller nord for gården og i den sydlige del af<br />
ejerlavet. Inden for ejerlavet ligger de større gårde Eriksborg og<br />
Birkholm. Selve hovedgårdsanlægget består foruden hovedbygning i<br />
tilbygninger, have og mindre voldanlæg. I den nordlige del af ejerlavet<br />
er 13 statshusmandsbrug udstykket fra hovedparcellen i 1924.<br />
Den østlige del af regionen udgøres af en del af Gl. Estrup<br />
Hovedgårdsejerlav, hvor en husmandskoloni, Lundby, er udstykket<br />
1922-29. Den sydlige del af regionen, SV for Hørning, overlapper<br />
med Tustrup Hovedgårdsejerlav.<br />
husmandsudstykninger Husmandskolonierne ved Lundby og Brugsgård er udstykket fra<br />
hovedgårde (se ovenstående). De øvrige husmandssteder i regionen er<br />
overvejende af forholdsvis ny oprindelse (formentlig efter 1919<br />
lovene)og ligger ofte nær lande- og hovedveje.<br />
fortidsminder Enkelte spredtliggende gravhøje. Mindre koncentration nær Lundby<br />
Husmandskoloni i den østlige del af regionen.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Motorvej E45 gennemskærer den vestlige del af regionen syd for<br />
Randers. V-Ø gående hovedvej mellem Randers og Grenå. Flere større<br />
veje i udkanten af Randers.<br />
jernbane<br />
Højspændingsledninger 150 Kv ledning N-S gennem den centrale del af regionen.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Grupper af vindmøller i den østlige del mellem Assentoft og Fausing<br />
samt i den vestlige del nord for Haslund.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Parcelhuskvarterer og industriområde i udkanten af Randers.<br />
123
Råstofområder Enkelte spredte mindre råstofgrave i den vestlige del af regionen.<br />
Større råstofgraveområde syd for Over Romalt.<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området er oprindelig (1867) et landbrugsområde. Omkring 1867 forekommer flere levende hegn,<br />
diger og småveje der radierer ud fra flere af landsbyerne, ofte i kamudskiftningsmønstre. Der<br />
forekommer en del spredte vandhuller i hele regionen og de lavtliggende moseområder har større<br />
udbredelse. Moserne bærer præg af tørvegravning. Sammenhængende engarealer forekommer langs<br />
Brusgård Møllebæk. Spredte mindre lyngklædte partier forekommer i den NØ del omkring<br />
Langkastrup. Vejtræer langs flere af de større veje i regionen. I perioden fra ca. 1867 til 1930<br />
indtræder kun mindre ændringer i arealanvendelsen. Tørregravningen i moserne intensiveres i<br />
perioden, og mindre nåletræspartier anlægges i den NØ del af regionen. De største ændringer i<br />
arealanvendelsen indtræder i perioden efter 1930 og frem mod i dag. I det åbne land tilplantes med<br />
nåletræer i den NØ del af regionen. Flere kamudskiftningsmønstre omkring landsbyer forsvinder<br />
som følge af fjernelse af hegn, diger og småveje. Vejtræerne fældes. Engarealer langs Brusgård<br />
Møllebæk indskrænkes og åen rettes ud. Etablering af råstofgrave syd for Assentoft.<br />
Husmandssteder udstykkes i perioden. Flere af landsbyerne udvides med parcelhuse, herunder især<br />
Haslund og Over Romalt, der begge får forstadspræg. Randers gennemløber en periode med<br />
markant byvækst og tidligere separate landsbyer indlemmes. Industriområdet syd for Randers<br />
(Carlsberg) udbygges betydeligt. Der anlægges en motorvej, E45 og vejnettet omkring Randers<br />
udbygges og veje rettes ud.<br />
124
Væth Morænelandskab (19)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Væth Morænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
19<br />
skov/plantage Ældre mindre løvskove i den østlige del af regionen,<br />
Christianslund Skov og Haslund Skov samt Frisenvold Skov<br />
der ligger i tilknytning til hovedgården Frisenvold (udenfor<br />
regionen). Mindre skovpartier i erosinsdale i den sydlige del<br />
af regionen, der er sammenhængende med skovarealer<br />
udenfor regionen.<br />
småplantning/krat/<br />
Spredte småplantninger af både løv og nål i den centrale del af<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
regionen, ofte i tilknytning til bebyggelse.<br />
Få levende hegn, enkelte sammenhængende i den SV del<br />
indenfor Løjstrup Hovedgårdsejerlav. Lang sammenhængende<br />
allé mellem Jebjerg og Christianslund. Få diger,<br />
sammenhængende diger langs ejerlavsgrænsen til Frisenvold<br />
Hovedgård og indenfor Løjstrup Hovedgårdsejerlav.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbrudsområde med overvejende mellemstore markfelter,<br />
dog større indenfor hovedgårdsejerlavene.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
natur/halvkultur Få halvnaturarealer overvejende i form af spredte vandhuller.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Landsbyerne Væth, Jebjerg og Værum. Flere gårde ligger<br />
uudskiftede i landsbyerne. Kirke i Værum samt Ørum Kirke<br />
mellem Væth og Jebjerg.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Stor variation i gårdstørrelsen, fra små til store gårde jævnt for<br />
delt. Flere af de store gårde ligger indenfor ejerlavene til<br />
hovedgårdene Frisenvold og Løjstrup, der begge ligger<br />
udenfor regionen.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Husmandssteder indenfor Løjstrup og Frisenvold<br />
hovedgårdsejerlav.<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Ingen tydelige udskiftningsmønstre omkring landsbyerne.<br />
Værum er en langstrakt vejrækkebebyggelse. I landsbyen er<br />
flere ældre gårdstuehuse samt gadehuse velbevarede.<br />
hovedgårdsejerlav Ejerlavet omkring Frisenvold Hovedgård strækker sig ind i<br />
den nordlige del af regionen. Indenfor regionen ligger to større<br />
gårde, der er frastykket Frisenvold, Christianslund og<br />
125
Ørumgård. Foruden disse bygninger indeholder ejerlavet en<br />
alléstrækning, ældre løvskov (Frisenvold Skov) samt en<br />
husmandskoloni, der blev frastykket Frisenvold i 1924.<br />
Hovedgårdsbesiddelsen er efter frastykningerne af beskedent<br />
omfang. Ejerlavet er enkelte steder markeret med diger.<br />
Ejerlavet omkring Løjstrup Hovedgård strækker sig ind i den<br />
SV del af regionen. Inden for regionen ligger to store gårde,<br />
der er frastykket hovedgården, Store Løjstrup og Over<br />
Løjstrup. Foruden disse bygninger indeholder ejerlavet flere<br />
store markfelter samt enkelte frastykket husmandssteder.<br />
Uden for regionsgrænsen ligger store skovarealer, der hører til<br />
hovedgården. Ejerlavet er enkelte steder markeret med diger.<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykninger indenfor hovedgårdsejerlavene (se<br />
ovenstående).<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej 46 forløber tværs gennem regionen.<br />
jernbane<br />
Højspændingsledninger N-S 60Kv. Højspændingsledning gennem regionens centrale<br />
del.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Grupper af vindmøller er opstillet ved Jebjerg og i den sydlige<br />
del af regionen.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder Råstofgraveområde tæt ved hovedvejen centralt i regionen.<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Der er kun sket meget få ændringer i regionens arealanvendelse i perioden fra ca. 1867 (Høje<br />
Målebordsblade) og frem til i dag (DTK 25). I perioden efter ca. 1930 (Lave Målebordsblade) og<br />
frem til i dag drænes og opdyrkes en række mindre vandhuller, bl.a. tæt ved landsbyerne Værum og<br />
Jebjerg. Husmandskolonier opføres i tilknytning til hovedgårdene Frisenvold og Gl. Estrup. I<br />
landsbyerne Jebjerg og Værum opføres enkelte parcelhuse. Vejtræer langs den tværgående<br />
hovedvej fjernes.<br />
126
Lysnet randmorænelandskab (20)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Lysnet Randmorænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
20<br />
skov/plantage Regionen indeholder mange mindre skovarealer med løvtræer,<br />
der især ses udbredt på bakkeskråninger og skrænter i<br />
erosionsdale, bl.a. Bjerre Skov, Tusø Skov, Bybæk Skov, Pilkær<br />
Skov, Høgebjerg Skov i den sydlige del og Karlslund og<br />
Haslund Skov (grænser til naboregion) i den nordlige del.<br />
småplantning/krat/<br />
Flere småplantninger mellem de mindre skovarealer.<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Få korte levende hegn jævnt fordelt. Få spredte<br />
usammenhængende diger. Sammenhængende diger omkring<br />
skoven ved Karlslund.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Regionen er præget af landbrug, men med et mere ekstensivt<br />
præg i den sydlige del som følge af flere skov- og naturarealer<br />
og. På flere arealer er indgået Mvj-aftaler og græsningsaftaler.<br />
blandet landbrug –natur Ja, i den sydlige del.<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder en del § 3-områder, der især er udbredte i<br />
form af overdrevsarealer på bakkeskråninger og i erosionsdale.<br />
Der er flest overdrevsarealer i den sydlige del samt omkring<br />
Bjerre Skov og Ølst Bakker.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Enkelte små landsbyer. Der er kirker i Vissing og Ølst.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Råstofindvindingsfabrik i den SØ del af regionen.<br />
gårde Overvejende små gårde spredt i det åbne land. I den sydlige del<br />
kun få gårde.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Samlinger af husmandssteder i Værum Fælled og Haslund Kær.<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Bjerre Skov ligger indenfor Værum ejerlav. Skoven består i<br />
ældre skovlodder med løvtræer samt græsningsarealer og er et<br />
eksempel på et velbevaret fælledområde. Indenfor Vissing<br />
ejerlav er gårdene delvist udflyttet.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Ældre husmandsbebyggelser (oprettet før 1867) udgøres af<br />
Værum Fælled og Haslund Kær, der begge ligger i udkanten af<br />
landsbyejerlavene til henholdsvis Værum og Haslund.<br />
127
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvejene 511 og 180 gennemskærer den nordlige del af<br />
regionen. Regionen grænser mod NØ til motorvej E45<br />
jernbane<br />
Højspændingsledninger To 60Kv. Højspændingsledninger krydser regionen N-S og Ø-V.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Grupper af vindmøller opstillet i den nordlige del vest for Askildrup<br />
og ved Værum Fælled. Mast opstillet på Lysnet Bakke.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen grænser mod nord til industriområdet syd for Randers.<br />
Råstofområder To åbne råstofgraveområder i Ølst Bakker, der er en del af et større<br />
råstofgraveområde.<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
I perioden fra ca. 1867 (høje målebordsblade) til i dag (DTK 25) indtræder kun få ændringer i<br />
arealanvendelsen i regionen. I perioden efter ca. 1930 (lave målebordsblade) afvandes engarealerne<br />
langs Vissing Bæk og jorden opdyrkes delvist. Af 1. udgaven af DTK kortet fra ca. 1975 fremgår et<br />
råstofgraveområde i Ølst Bakker der i 2005 udgaven af DTK kortet er betydeligt udvidet. I perioden<br />
fra ca. 1930 til i dag opføres enkelte parcelhuse i Ølst og Vissing. Efter 1975 anlægges<br />
motorvejsstrækningen langs regionens østlige afgrænsning.<br />
128
Alling Å tunneldal (21)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Alling Å Tunneldal<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
21<br />
skov/plantage I den østlige del af regionen forekommer mindre partier med<br />
nåletræsplantager langs skråningerne til dalen, hvoraf den<br />
største udgøres af Fløjstrup Plantage. I den vestlige del af<br />
regionen forekommer løvskovsbeplantninger på skråningerne,<br />
der hører til hovedgårdene Tustrup og Clausholm. Det største<br />
skovareal udgøres af Mygind Skov (Clausholm).<br />
småplantning/krat/<br />
Krat og sumpskov forekommer i tilknytning til lavtliggende<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
eng- og mosearealer i den centrale og vestlige del af regionen.<br />
Regionen indeholder forholdsvis få levende hegn, der<br />
overvejende forekommer på sandede terrasseaflejringer i den<br />
centrale del af dalen. Allébeplantning forekommer i tilknytning<br />
til hovedgårdene Tustrup og Clausholm. Diger forekommer i<br />
form af skovdiger omkring de ældre hovedgårdsskove centralt i<br />
regionen. Enkelte spredte diger i den østlige del af regionen.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget har et mere ekstensivt præg i den vestlige del af<br />
regionen, hvor det overvejende er begrænset til terrassefalder og<br />
skråninger i dalen. I den østlige del af regionen forekommer<br />
landbrugsmæssig udnyttelse i højere grad i dalbunden, der her<br />
er væsentligt bredere. Mvj-aftaler er indgået på lavtliggende<br />
arealer flere steder i dalen, i den vestlige del endvidere på<br />
skråninger og terrasseflader. Mindre plantager langs hovedvej<br />
21 ved Sjellebrostenen.<br />
blandet landbrug –natur Ja<br />
natur/halvkultur Flere sammenhængende eng- og mosearealer i lavtliggende<br />
områder nær Alling Å i den vestlige og centrale del af dalen.<br />
Enkelte eng- og mosearealer langs Oksenbæk i den nordlige del<br />
af regionen. Enkelte overdrevsarealer på skråninger overvejende<br />
i den østlige del.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Flere mindre landsbyer, der ligger som randlandsbyer langs<br />
dalens sider. Der er kirker i Øster Alling, Vester Alling, Virring<br />
og Årslev.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Gårdene er små til mellemstore og ligger enten i landsbyerne<br />
eller på terrassefladerne eller skråningerne langs dalbunden. Der<br />
er flest fritliggende gårde i den østlige del af regionen.<br />
129
herregård Clausholm Hovedgård, lokalitet fra 1300-tallet, nuværende<br />
hovedbygning opført fra 1693. Tustrup Hovedgård oprettet 1657,<br />
nuværende hovedbygning opført 1809.<br />
husmandsbebyggelse Få enkeltliggende husmandssteder i kanten af dalbunden, ikke<br />
egentlige samlinger.<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne ligger som randlandsbyer i overgangen mellem de to<br />
ressourcegrundlag, eng og ager. Flere af landsbyerne har præg af<br />
udskiftning, da gårde er udflyttet til de bagvedliggende<br />
morænelandskaber i ejerlavene. Nyere bebyggelse i form af parcelhuse<br />
er næsten fraværende. I Årslev ligger flere ældre bygninger, heraf<br />
bindingsværkshuse.<br />
hovedgårdsejerlav Clausholm Hovedgårdsejerlav strækker sig fra den sydlige bred af<br />
Alling Å og op i det bagvedliggende morænelandskab. Inden for<br />
regionen er ejerlavet karakteriseret af de ældre løvskove, Mygind Skov,<br />
Dyrehave og ældre beplantninger tæt ved hovedgården. Mygind Skov<br />
er omkranset af skovdiger. Nedenfor hovedgården på Kæreng er store<br />
arealer under landbrugsmæssig udnyttelse. Selve hovedgården består i<br />
hovedbygning med 5 grundmurede fløje, staldgård, avlsgård, voldgrav<br />
og parkanlæg med mølle. Allébeplantninger ses nær gårdanlægget. Der<br />
i dag tilknyttet museum til hovedgården.<br />
Tustrup Hovedgårdsejerlav grænser til Clausholm Hovedgårdsejerlav<br />
og strækker sig fra den nordlige bred af Alling Å og op i det<br />
bagvedliggende morænelandskab. Inden for regionen er ejerlavet<br />
karakteriseret af ældre løvtræsparceller og opdyrkede terrasseflader og<br />
skråninger nær gårdanlægget. Den vestlige del af ejerlavet har et mere<br />
ekstensivt præg i form af mose- og engarealer. Selve gårdanlægget<br />
består i hovedbygning med to sidefløje, avlsbygninger, herskabsstald<br />
og have. En allé fører til gårdanlægget. Diger forekommer langs<br />
løvtræsparcel og langs dele af ejerlavsgrænsen.<br />
husmandsudstykninger Enkelte husmandssteder, der ligger i overgangen mellem de to<br />
ressourcegrundlag, eng og ager.<br />
fortidsminder Enkelte gravhøje i Fløjstrup Plantage i den østlige del af dalen.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Motorvej E45 afgrænser regionen mod vest, hovedvej 21<br />
gennemskærer den centrale del af dalen.<br />
130
jernbane<br />
Højspændingsledninger 150 Kv. Ledning krydser den vestlige del af dalen. 60 Kv. Ledning<br />
krydser den østlige del af dalen.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Der indtræder kun mindre arealanvendelsesmæssige ændringer i regionen gennem de sidste ca. 200<br />
år, og mange steder, især i de ekstensive områder samt omkring randlandsbyerne og Clausholm<br />
Hovedgård, kan arealanvendelsen relateres til anvendelser tilbage i middelalderen. Ændringerne er<br />
umiddelbart størst i den østlige del af regionen. I perioden fra ca. 1867 (høje målebordsblade) til ca.<br />
1930 (lave målebordsblade) indtræder næsten ingen arealanvendelsesmæssige ændringer i regionen.<br />
Et tidligere hedeareal ved Fløjstrup tilplantes med nåletræer (Fløjstrup Plantage) og der plantes<br />
nåletræer øst for Virring. I perioden fra ca. 1930 til ca. 1975 (1. udgave af 4cm kortet) indvindes<br />
områder af den vestlige del af dalen til landbrugsmæssig drift, bl.a. Kæreng nedenfor Clausholm.<br />
Der plantes levende hegn på terrasseflader i den centrale del af dalen. I den østlige del af dalen<br />
indvindes den sydlige bred til landbrugsmæssig udnyttelse og der plantes partier med nåletræer på<br />
den nordlige skråning af dalen. I perioden fra ca. 1975 til i dag (DTK 25) indvindes den nordlige<br />
bred af den østlige del af dalen til landbrugsmæssig udnyttelse. Motorvej E45 anlægges i den<br />
vestlige del af dalen.<br />
131
Gudenådalen (22B)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Gudenådalen. Regionen er afskåret af amtsgrænsen til Viborg<br />
Amt i den nordlige del.<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
22B<br />
skov/plantage Mange nåletræsplantager på terrasseflader og dalskråninger,<br />
større områder nord for Truust og Allinggård Skov i den<br />
nordlige del og ved Sørkel og Sminge samt Kildegård Plantage i<br />
den centrale del. Enkelte ældre mindre løvskove, bl.a. Storskov,<br />
Kirkeskov, Borup Skov.<br />
småplantning/krat/<br />
Sumpskov og krat flere steder, bl.a. ved Truust Mølle, ved<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Allinggård Skov, ved Sminge Sø og langs åen syd for søen.<br />
En del levende hegn orienteret i forskellige retninger på<br />
terrassefladerne mellem nåletræsplantagerne. Allébeplantning<br />
langs tilkørselsvej til Tvillum Hovedgård. Meget få diger i<br />
regionen, enkelte diger ses i tilknytning til<br />
hovedgårdsejerlavene ved Tvillum og Allinggård samt i<br />
tilknytning til ældre løvskove.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Regionen har et ekstensivt præg. Markfelterne er mindre og<br />
adskilt af levende hegn og nåletræsplantager. Mvj- aftaler er<br />
udbredte ved Truust Mark og især i den sydlige del mellem<br />
Sminge og Silkeborg. Et lidt mere intensivt præg forekommer<br />
omkring de to hovedgårde.<br />
blandet landbrug –natur Ja<br />
natur/halvkultur Sammenhængende eng- og mosearealer i et langstrakt bælte<br />
langs Gudenåløbet. Hedeareal på terrasseflade ved Sørkel.<br />
Enkelte overdrevsarealer på dalskråninger i den sydlige del.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby De små landsbyer Truust, Svostrup og Sminge.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Mindre gårde ligger spredt på terrassefladerne. Gårdsamling i<br />
Tanggårde.<br />
herregård Tvilum Hovedgård beliggende på den østlige terrasseskråning.<br />
Allinggård Hovedgård ligger udenfor regionen i en sidedal til<br />
Gudenådalen<br />
husmandsbebyggelse Spredtliggende husmandssteder på terrassefladerne. Mindre<br />
samling ved Borup Skov<br />
Fritidshuse Sommerhusområder ved Truust Mark, vest for Sminge Sø<br />
andet<br />
132
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Regionens landsbyer ligger på terrassefladerne i overgangene mellem<br />
engarealer og opdyrkede flader. Sminge er en lille landsby, der har<br />
haft begyndende stationsbydannelse. Truust har tidligere været<br />
markedsby og har haft betydning som overgangsby syd for<br />
Kongensbro, som fører over Gudenåen. Der er kirke i Svostrup<br />
hovedgårdsejerlav Tvilum Hovedgårdsejerlav strækker sig fra den østlige åbred og op i<br />
det bagvedliggende morænelandskab. Inden for regionen består<br />
ejerlavet i opdyrkede arealer og ældre løvskovsparceller. En allé fører<br />
til hovedgården. Diger ses i tilknytning til skovparceller og dele af<br />
ejerlavsgrænsen. Tæt ved Gudenåen er eng- og mosearealer. Der er en<br />
kirke, der tidligere har været kloster, indenfor ejerlavet. Hovedgården<br />
har tidligere været en ladegård til klosteret, der blev oprettet i ca. 1200.<br />
Ved Reformationen blev klostret nedlagt og omdannet til hovedgård<br />
under kronen. Den nuværende hovedbygning er opført i 1870’erne.<br />
Allinggård Hovedgårdsejerlav strækker sig fra den vestlige åbred og<br />
langt op på det bagvedliggende morænelandskab og ind i den<br />
tilstødende sidedal med Alling Å. Selve gårdanlægget med frastykket<br />
husmandskoloni er beliggende i de tilgrænsende regioner. Allinggård<br />
er som Tvilum omdannet fra kloster til hovedgård ved Reformationen.<br />
Inden for regionen er ejerlavet tilplantet med en nåletræsplantage,<br />
Allinggård Skov.<br />
husmandsudstykninger Husmandssteder ved Borup Skov blev oprettet i perioden mellel ca.<br />
1867 og 1930.<br />
fortidsminder Samlinger af gravhøje enkelte steder på terrassefladerne, bl.a. i<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
plantage øst for Kongensbro og ved Truust Mark.<br />
Pramdragerstien, der er en gammel træksti for pramfarten på<br />
Gudenåen. Pramfarten havde sin største udbredelse i 1800-tallet.<br />
Pramdragerstien på den vestlige bred er i dag et tilgængeligt stiforløb.<br />
Ved Svostrup ses en ældre kro bevaret, der har fungeret som<br />
overnatningssted for de mange rejsende der skulle langs Gudenåen<br />
eller over den. Blandt vigtige overfartssteder, hvor der har været<br />
overnatningsmuligheder er Svostrup, Tvilum, Resenbro samt<br />
Kongensbro, hvor den gamle kro er beliggende i Viborg Amt.<br />
Langs den gamle Viborg landevej på Gudenåens vestside står gamle<br />
milesten bevaret.<br />
Andet Vildtbanepæl fra 1600-1700 tallet ved Truust gamle fattiggård.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej 26 (Viborgvej) krydser den nordlige del af regionen. To<br />
landeveje, hvoraf den ene er den gamle Viborgvej, forløber parallelt på<br />
hver side af åen.<br />
jernbane<br />
Højspændingsledninger<br />
Transformerstationer<br />
133
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Silkeborg og Resenbro i regionens sydlige del. , hvor<br />
Råstofområder Mindre tidligere grusgrav vest for Asmildgårde.<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
I perioden fra ca. 1867 til 1930 begyndes tilplantning med nåletræer på terrassefladerne, hvor bl.a.<br />
Allinggård Skov plantes og skovarealet til Tvilum Hovedgård udvides. I perioden efter ca. 1930 og<br />
frem til i dag fortsætter tilplantningen med nåletræer og der plantes med nåletræer på tidligere<br />
hedearealer på terrasserne ved Sminggård Plantage og Sørkel. I den sydlige del af regionen plantes<br />
nåletræer på terrassefladerne samt på skråninger ned mod terrassefladerne. I perioden plantes flere<br />
levende hegn på terrassefladerne. Endvidere ændres bebyggelsesmønstret, idet sommerhusområder<br />
opføres ved Truust Mark og syd for Svostrup. Det øvrige bebyggelsesmønster forbliver i store træk<br />
uændret gennem de sidste ca. 200 år. Regionen gennemløber således ret omfattende ændringer i<br />
arealanvendelsen i perioden efter ca. 1867. De største ændringer indtræder i tilplantningsgraden, der<br />
begynder for ca. 100 år siden, og regionen ændrer sig fra at være næsten uden beplantning til at<br />
være meget tilplantet. Lokalt påvirkes området tæt ved de to hovedgårde kun i mindre grad af de<br />
nye tiltag.<br />
134
Fårvang (Thorsø) Morænelandskab (23)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Fårvang (Thorsø)Morænelandskab. Ca. halvdelen af den<br />
naturgeografiske region Thorsø Morænelandskab ligger i<br />
Viborg Amt. Den østligste del af regionen ligger i Århus Amt<br />
og benævnes Fårvang Morænelandskab.<br />
Nr. 23<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Ældre blandede løv- og nåletræsskove, Hagholm Skov ved<br />
amtsgrænsen i den østlige del af regionen og de små skove<br />
Nørreskov, Sønderskov og Nårup Skov i den vestlige del af<br />
regionen. Yngre nåletræsplantager i den nordøstlige del ved<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Houlbjerg og i den vestlige del vest for Fårvang.<br />
Spredte småplantninger med løv og nål jævnt fordelt i regionen,<br />
i den østlige del ofte i tilknytning skrånende terræn ved<br />
vandløb. Krat og sumpskov ved Manderup Dam og Haurum<br />
Mose i den østlige del og Nørbæk i den sydvestlige del af<br />
regionen.<br />
Mange korte til lange levende hegn orienteret i forskellige<br />
retninger i den vestlige del af regionen omkring Fårvang, fravær<br />
af levende hegn i den østlige del. Langstrakt beplantning langs<br />
nedlagt jernbanestrækning ved Fårvang og Haurum Mark.<br />
Allébeplantning langs vej øst for Houlbjerg. Sammenhængende<br />
dige langs stykke af skovbryn i Hagholm Skov, enkelte længere<br />
diger og levende hegn tæt ved Haurum, langt sammenhængende<br />
dige i kommunegrænse mellem Hammel og Gjern kommuner.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Intensivt landbrug i hele regionen, få arealer med MVJ- og<br />
græsningsaftaler. Større dyrkningsflader mod øst som følge af<br />
færre levende hegn. Frugtplantager vest for Sall, vest for Horn.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
natur/halvkultur Forholdsvis få § 3 områder overvejende i form af spredte<br />
vandhuller, der især forekommer i den vestlige del af området. I<br />
den østlige del flere mindre overdrevsområder langs vandløb og<br />
i kuperede terræn. Sammenhængende mose- og engarealer ved<br />
Manderup Dam, Haurum Mose og langs Nørbæk. Lille<br />
hedeareal i plantageområde vest for Fårvang.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder landsbyerne, Houlbjerg, Bøstrup, Haurum,<br />
Sall, Grølsted og Skorup og samt de mindre gårdsamlinger<br />
Aptrup, Vrangstrup og Tjærbæk. Der er kirker i Houlbjerg,<br />
Haurum, Sall og Skorup. Fårvang, der er en tidligere stationsby,<br />
har byzonestatus.<br />
135
yområde/forstad Fårvang udgør et mindre byområde.<br />
Industriområde Mindre industriområde i udkanten af Fårvang.<br />
Gårde Flere små til mellemstore gårde, der i den østlige del af regionen ligger i<br />
udskiftede mønstre omkring landsbyerne og uudskiftede inde i<br />
landsbyerne. I den vestlige del ligger gårdene tæt på hinanden i det åbne<br />
land, typisk i blokudskiftningsmønstre.<br />
Herregård Hagsholm Hovedgård i den nordlige del af regionen.<br />
Husmandsbebyggelse Mange husmandssteder, der hovedsagelig er udbredte i den østlige og<br />
sydlige del. Nyere husmandsbebyggelser der er kommet til efter 1930<br />
kort, langs veje nord og syd for Houlbjerg i den østlige del,<br />
husmandsbebyggelser indenfor Hagsholm Hovedgårdsejerlav, I Njær<br />
Mark syd for Haurum, i Frijsendal Mark indenfor Frijsendal<br />
Hovedgårdsejerlav, ved Skovladen og Søby indenfor Søbygård<br />
Hovedgårdsejerlav<br />
Ældre husmandsbebyggelser der eksisterer på 1867 kort ved Granslev<br />
Hede i den østlige del, i Haurum Mark indenfor Haurum landsbyejerlav, i<br />
Sall Hede og Aptrup Mark.<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Stjerneudskiftningsmønstre erkendes delvist i mønstre af veje, levende<br />
hegn og bebyggelse omkring landsbyerne, Houlbjerg, Haurum og Sall i<br />
den østlige del af regionen. I den vestlige del af regionen ligger mange<br />
gårde blokudskiftede mellem landsbyerne. Fårvang indeholder flere<br />
nyere huse, herunder flere parcelhuse og ses at have gennemløbet en<br />
stationsbyudvikling i tilknytning til den nu nedlagte jernbane mellem<br />
Silkeborg og Laurbjerg. En afbrudt stationsbyudvikling antydes ved<br />
Bøstrup og Sall. Landsbyerne Houlbjerg, Bøstrup, Haurum og Fårvang<br />
ligger i tilknytning til hovedveje.<br />
Hovedgårdsejerlav Hagsholm Hovedgårdsejerlav fremtræder med store markfelter nær<br />
gårdanlægget, yngre til ældre blandet løv- og nåleskov i den vestlige del,<br />
der strækker sig ind over ejerlavs/amts- grænsen til Viborg Amt. Diger<br />
forekommer langs det nordlige og østlige skovbryn. Imellem skoven og<br />
det nuværende gårdanlæg ligger et ældre voldsted, der er resterne af det<br />
gamle Hagsholm oprettet i 1500-tallet. Øst for gårdanlægget ved<br />
Manderup Dam ses sammenhængende eng- og mosearealer. Indenfor<br />
ejerlavet langs skovbrynene til skoven ligger Statshusmandskolonien<br />
Hagsholm, der blev udstykket fra hovedgården i 1925. Tre andre<br />
hovedgårdsejerlav strækker sig ind i regionen fra tilstødende regioner,<br />
Frijsendal Hovedgårdsejerlav i den østlige del, Søbygård<br />
Hovedgårdsejerlav i den sydvestlige del og Tvilum Hovedgårdsejerlav i<br />
den vestlige del af regionen.<br />
136
Husmandsudstykninger Mange af de nyere husmandssteder er udstykket fra<br />
hovedgårdsjorderne i området, således statshusmandskolonier<br />
oprettet fra Hagsholm og Frisjendal i 1925, Søby og Skovladen<br />
oprettet fra Søbygård ca. 1922. De ældre husmandsbebyggelser i<br />
regionen ligger typisk i udkanten af landsbyejerlavene, eksempelvis<br />
Granslev Hede, Sall Hede og Aptrup Mark.<br />
Fortidsminder Flere gravhøje indenfor Hagsholm Hovedgårdsejerlav, heraf de fleste<br />
i Hagsholm Skov. Øst for skoven gammelt voldsted fra 1500-tallet.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Grupper af gravhøje ved Njær Mark og ved Nårup.<br />
Nedlagt jernbanestrækning (oprettet 1908, nedlagt 1971)mellem<br />
Silkeborg og Laurbjerg forløber gennem den vestlige og nordøstlige<br />
del af regionen, i dag natursti. Nedlagt jernbanestrækning (oprettet<br />
1914, nedlagt 1956) mellem Thorsø og Hammel har forløbet gennem<br />
den sydlige del af regionen, erkendes kun delvist i dag.<br />
Andet Ældre vandmølle med mølledam nordøst for Bøstrup. Gl.<br />
skovfogedbolig og hundehus hørende til Frijsenborg Skovdistrikt<br />
langs skovbrynet henholdsvis nordøst og sydøst for Haurum.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej 46 og 457 igennem den østlige del af regionen, hovedvej<br />
26 gennem den vestlige del af regionen.<br />
Jernbane<br />
Højspændingsledninger NV-SØ gående 150 Kv. Højspændingsledning igennem regionen i<br />
den østlige del.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Mange vindmøller i regionen overvejende i den vestlige del.<br />
Samlinger øst for Hagsholm Hovedgårdsejerlav, syd for Sall, syd for<br />
Grølsted, sydøst for Fårvang og vest for Horn.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har på Videnskabernes Selskabs kort (1763-ca.1843) et ekstensivt præg i den vestlige del<br />
med flere hedearealer og eng og moseområder i lavninger i terrænet. På de lave målebordsblade (ca.<br />
1867) ses de ekstensive arealer at være noget indskrænket og der forekommer flere spredte<br />
gårdbebyggelser i landskabet i den vestlige del af regionen. I den østlige del forekommer udflyttede<br />
gårde omkring landsbyerne Sall og Haurum. Husmandsbebyggelser ses bl.a. i Sall Hede og<br />
137
Granslev Hede. I perioden fra ca. 1867 til ca. 1930 (Lave målebordsblade) indskrænkes regionens<br />
ekstensive arealer yderligere, bl.a. konvertering fra hede til nåletræsplantninger indenfor Hagsholm<br />
Hovedgårdsejerlav, vandlidende arealer i den vestlige del omkring Fårvang indskrænkes noget ved<br />
dræning. I den vestlige del af regionen anlægges de første nåletræsplantninger. Husmandskolonier<br />
opføres ved udstykning af jord fra Hagsholm, Frisjendal og Søby. Der anlægges jernbane i 1908 og<br />
Fårvang får begyndende stationsbyvækst. I perioden efter 1930 og frem til i dag (DTK25)<br />
indskrænkes de vandlidende arealer væsentligt og der tilplantes med flere nåletræspartier og<br />
levende hegn i den vestlige del. Spredte nåletræsplantninger i kuperede terræn i den nordøstlige del.<br />
Fårvang gennemløber en betydelig byvækst i perioden, mindre byvækst i Bøstrup og Houlbjerg.<br />
Jernbanen nedlægges og åbnes som natursti. Samlet kan det anføres, at regionens grundlæggende<br />
bebyggelsesmønster med udskiftede gårde fastlægges omkring udskiftningen, men der sker<br />
efterfølgende arealanvendelsesmæssige ændringer i form af dræning, tilplantninger og<br />
stationsbydannelse, der er mest udtalt i den vestlige del af regionen.<br />
138
Gjern Å Tunneldal (24)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Gjern Å Tunneldal<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
24<br />
skov/plantage Regionen er meget skovklædt. Mange sammenhængende ældre<br />
løv- og nåleskove på skråningerne langs Granslev Å, Voer<br />
Mølleå og Gjern Å. De skovklædte skråninger er udbredte i hele<br />
regionen og er kun brudt af opdyrkede arealer mellem Gjern og<br />
hovedvej 26 samt omkring Granslev, hvor en moræneknold<br />
befinder sig i dalen. De bevoksede arealer breder sig flere steder<br />
op i de bagvedliggende morænelandskaber. I den vestligste del<br />
af regionen i Gjern Bakker forekommer skovklædte bakker i<br />
form af yngre beplantninger med løv- og nåletræer.<br />
småplantning/krat/<br />
Enkelte arealer med sumpskov og krat i dalbunden langs<br />
sumpskov<br />
åløbene.<br />
levende hegn/alléer/<br />
Lange sammenhængende diger langs skovbrynene i den<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
nordøstlige del af dalen.<br />
landbrug Meget få arealer med landbrug på skråninger tæt ved Gjern og<br />
Granslev samt på moræneknold syd for Granslev.<br />
Frugtplantager øst for Gjern og ved Søbygård.<br />
blandet landbrug –natur Ja, overvejende naturområde<br />
natur/halvkultur<br />
Bebyggelsesmønster<br />
Regionen udgør et langstrakt sammenhængende naturområde.<br />
Foruden de store sammenhængende skovarealer på<br />
dalskråningerne og skovområdet i Gjern Bakker er der<br />
langstrakte sammenhængende arealer i dalbunden med eng- og<br />
mosearealer. Enkelte steder forekommer spredte<br />
overdrevsarealer og i den centrale del af dalen er en sø,<br />
Søbygård Sø. I Gjern Bakker forekommer arealer med hede.<br />
landsby/stationsby Meget lidt bebyggelse i regionen. I den østlige del landsbyen<br />
Granslev og gårdsamlingerne Knudstrup og Rosenlund. I den<br />
vestlige del den tidligere stationsby Gjern med byzonestatus og<br />
gårdsamlingerne Ellerup og Mølhave.<br />
byområde/forstad Gjern har byzonestatus<br />
Industriområde Enkelte industribygninger i udkanten af Gjern<br />
gårde Næsten ingen fritliggende mindre gårde. Større gårde,<br />
Torupgård i den østlige del og Smingegård i den vestlige del.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Delvist Bidstrup, Frisjenborg, Frisjendald og Søbygård<br />
hovedgårdsejerlav. Inden for regionen ligger gårdanlæg ved<br />
Frisjendal og Søbygård. Frisjendal og Søbygård hører til<br />
Frisjenborgs jordbesiddelser.<br />
139
Fritidshuse<br />
andet Voer Mølle langs Voer Mølle Å (se nedenfor), Røde Mølle langs<br />
Granslev Å med stuehus og møllehus. Søbyvad Vandmølle ved<br />
Søbygård Å, i dag turbinedrevet elværk. Sminge Vandmølle nær<br />
udløbet til Gudenåen, der delvist har præg af møllested.<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Granslev ligger som en randlandsby ovenfor dalskråningen. Gjern har<br />
oprindelig haft karakter af randlandsby beliggende på terrassefladen<br />
ovenfor Gjern Å, men har efter jernbanens anlæggelse i 1908 været<br />
præget af en stationsbyudvikling.<br />
hovedgårdsejerlav Bidstrup Hovedgårdsejerlav strækker sig ind i den østlige del af<br />
regionen. Frisjenborg Hovedgårdsejerlav strækker sig i form af ældre<br />
løv- og nåleskov ind i regionen. Frisjenborgs jordbesiddelser er dog<br />
betydeligt mere omfattende end ejerlavsgrænsen og omfatter bl.a.<br />
sammenhængende skovarealer langs Granslev Å. I skovene ligger flere<br />
beboelses huse tilknyttet skovdriften. Inden for ejerlavet ligger Pøt<br />
Mølle med mølledam. Møllen er i dag restauration og består i en<br />
trelænget møllegård og møllebygning. Frisjendal Hovedgård er uden<br />
hovedbygning og gårdanlægget består i avlsgård fra ca. 1860’erne.<br />
Hovedgården blev oprettet i 1704. Inden for regionen består ejerlavet i<br />
ældre løv- og nåleskov. Dele af skovarealet er omkranset af diger.<br />
Søbygård Hovedgårdsejerlav består indenfor regionen af ældre<br />
løvskov, Søby Lunde, på den sydlige skråning af ådalen. På den<br />
nordlige del af dalskråningen tæt ved gårdanlægget er opdyrkede<br />
marker. Diger omkranser de ældre dele af skoven. Søbygård kan<br />
dateres til 1300-tallet. Den nuværende hovedbygning er blevet<br />
genopført efter en brand i 1886 og er delvist omgivet af vandgrave.<br />
Gårdanlægget har haveanlæg, og grænser til eng, skov og sø, Søbygård<br />
Sø.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Samlinger af fortidsminder i skovområder på dalskråningerne. Stor<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
koncentration i Hasager Skov.<br />
Voer Mølle, ældre møllehus, beboelseshus med bindingsværk og<br />
mindre lade, mølledam med tilhørende kanaler. Nedlagt<br />
jernbanestrækning (oprettet 1914, nedlagt 1956)mellem Hammel og<br />
Thorsø forløber gennem den centrale del af regionen ved Tulstrup<br />
Mølle, i dag cykelsti. Nedlagt jernbanestrækning (oprettet 1908,<br />
nedlagt 1971)mellem Silkeborg og Laurbjerg forløber gennem Gjern i<br />
den vestlige del af regionen, i dag natursti.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej 26 krydser den vestlige del af regionen.<br />
jernbane<br />
Højspændingsledninger 150 Kv ledning tværs over østlig del af dalen.<br />
140
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Hammel By grænser til den centrale del af regionen.<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Søhøjlandet Feriecenter i Gjern Plantage.<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
På Videnskabernes Selskabskort (1763 – ca. 1843) er den østlige del af regionen fra Søbygård og<br />
østover dækket af løvskove, der med undtagelse af omkring Frisjenborg fremtræder<br />
usammenhængende. På kortene fra omkring 1867 (Høje målebordsblade) ses disse skovområder at<br />
være iblandet nåletræspartier. Gjern Bakker i den vestlige del af regionen er dækket af<br />
sammenhængende partier med hede- og overdrevsarealer. På kortene fra omkring 1930 (Lave<br />
målebordsblade) ses i den vestlige del en begyndende stationsbyudvikling i Gjern. I Gjern Bakker<br />
og i et område syd for Gjern Å ses tilplantninger med løv- og nåletræer. Skovområdet i Gjern<br />
Bakker er endvidere delvist opstået som følge af tilgroning af de tidligere hede- og<br />
overdrevsarealer. Af kortene fra i dag (DTK 25) fremgår at de ældre skovområder i den østlige del<br />
gradvist er blevet domineret af nåletræer. I den centrale del er tilplantet med mindre partier<br />
nåletræer på dalskråningerne, hvorved skovområderne bliver mere sammenhængende. Enkelte<br />
nåletræspartier plantes på skråninger i den vestlige del. Syd for Gjern Å er der blevet anlagt en<br />
plantage, Gjern Plantage, af overvejende nåletræer. Gjern vokser betydeligt i perioden og der<br />
opføres nyere parcelhuskvarterer i byens vestlige, østlige og sydlige udkanter.<br />
141
Lilleådalen (Gudenådalen) (25, (22A))<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Lilleådalen (og NØ del af Gudenådalen)<br />
Nr. 25, (22A)<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage I den nordvestlige del af dalen mellem Hadsten og Langå<br />
forekommer mange skovområder med ældre løv- og nåletræer,<br />
der flere steder breder sig fra de bagvedliggende<br />
morænelandskaber, nedover dalsiderne og ud på<br />
terrassefladerne, bl.a. Rådal Plantage, Toholt Skov, Nørskov,<br />
Løjstrup Skov, Houlbjerg Skov, Essendrup Skov, Hestehave,<br />
Svejstrup Skov, Sølund, Favrskovholt og Lyngå Skov. I den<br />
sydøstlige del af dalen mellem Hadsten og Søften forekommer<br />
mindre skovpartier af varierende alder med overvejende<br />
løvtræer. Ved Haraldslund er et ældre løvskovsområde og<br />
Hinnerup Skov vest for Hinnerup er en del af et større<br />
skovområde, der strækker sig ind på det bagvedliggende<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
morænelandskab.<br />
Småplantninger på skråninger i den nordvestlige del ved<br />
Hollerup Bakker og på skråninger syd for Hadsten, sumpskov<br />
og krat på lavtliggende eng- og mosearealer flere steder i<br />
dalen.<br />
Få levende hegn i regionen, enkelte hegn på opdyrkede<br />
terrasseflader i den nordvestlige del. Allébeplantninger ved<br />
Kollerup Hovedgård syd for Hadsten, ved Bidstrup<br />
Hovedgård, ved Østergård Hovedgård. Diger i tilknytning til<br />
flere af de ældre skovområder, bl.a. længere diger i tilknytning<br />
til Nørskov, Løjstrup Skov og Houlbjerg Skov i den<br />
nordvestlige del, diger i skovområder indenfor Bidstrup,<br />
Favrskov og Haraldslund Hovedgårdsejerlav og tæt ved<br />
gårdanlæggene.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Mindre markfelter på terrasseflader, større markfelter nær<br />
Østergård Hovedgård og på store drænede arealer umiddelbart<br />
nordvest for Hadsten. Mvj aftaler på flere lavtliggende arealer<br />
især syd for Hadsten.<br />
blandet landbrug –natur Ja, blanding af skovarealer, landbrug og mose- og engarealer<br />
natur/halvkultur Gudenåen, der løber fra vest mod øst i den nordlige del af<br />
regionen og Lilleåen, der løber til Gudenåen i den nordlige del<br />
af regionen. Mange § 3 områder. Sammenhængende eng- og<br />
mosearealer nær åløbet især i den sydøstlige del af regionen<br />
syd for Hadsten. Spredte overdrevsarealer på dalskråninger<br />
især syd for Hadsten og i den nordlige del omkring Fårebakke.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Flere større byer i regionen, Langå, Laurbjerg, Hadsten,<br />
Hinnerup og Søften, der breder sig fra dalskråningerne og ud i<br />
dalbunden. Mange af de større byer har karakter af<br />
142
stationsbyer og har oplevet en betydelig vækst efter<br />
anlæggelsen af jernbanen mellem Århus og Randers. Centralt<br />
i dalen forekommer i overgangen mellem dalbund<br />
bagvedliggende morænelandskaber enkelte små landsbyer,<br />
bl.a. Vivild, Svejstrup og Lerbjerg.<br />
byområde/forstad Langå, Laurbjerg, Hadsten, Hinnerup og Søften har karakter<br />
af større byområder.<br />
Industriområde Industriområder i udkanten af Langå, Hadsten og Hinnerup.<br />
Gårde Få spredtliggende små til mellemstore gårde, der ligger på<br />
terrassefladerne eller dalskråningerne i overgangene mellem<br />
dalbunden og de bagvedliggende morænelandskaber. Enkelte<br />
store gårde umiddelbart vest for Hadsten.<br />
Herregård Mange hovedgårde, Østergård Hovedgård (dateres til år 1400,<br />
hovedbygning opført ca. 1840) og Løjstrup Hovedgård<br />
(dateres til 1300-tallet, hovedbygning opført 1843-45) i den<br />
nordlige del af regionen tæt ved Gudenåen, Bidstrup<br />
Hovedgård (hovedbygning opført ca. 1698) og Favrskov<br />
Hovedgård (hovedbygning opført omkring 1750) nær Lilleåen<br />
og Favrskov Bæk tæt ved den centrale del af regionen,<br />
Kollerup Hovedgård (hovedbygning fra 1838, forhenværende<br />
hovedbygning fra 1500-tallet) tæt ved Lilleåen syd for<br />
Hadsten og Haraldslund Hovedgård (dateret til 1718) nord for<br />
Hinnerup.<br />
Husmandsbebyggelse Mange samlinger af husmandsbebyggelser, der ofte ligger<br />
indenfor hovedgårdsejerlavene, nær mosearealer eller langs de<br />
større veje, bl.a. langs hovedvej 525 i den nordlige del,<br />
Østergårds Mark, Favrskov Mark, Klammose Huse vest for<br />
Hadsten og Præstemark syd for Søften.<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Stationsbyerne Langå, Laurbjerg, Hadsten og Hinnerup er<br />
tidligere landsbyer, som har oplevet en betydelig vækst med<br />
opførelse af parcelhuse efter anlæggelsen af jernbanen mellem<br />
Århus og Randers i 1862. I Langå er en ældre jernbanebro<br />
over Gudenåen bevaret. Søften er ligeledes en tidligere<br />
landsby, men den ligger forholdsvis langt fra jernbanen og har<br />
således ikke stationsbykarakter. Byens vækst med<br />
parcelhuskvarterer må tilskrives dens nærhed til Århus og<br />
Hinnerup samt hovedvejen. De små landsbyer Vivild,<br />
Svejstrup og Lerbjerg ligger på terrassefladerne i overgangen<br />
mellem lavtliggende engarealer og bagvedliggende opdyrkede<br />
morænelandskaber og afsejler med deres lokalisering det<br />
gamle dyrkningssystem, eng føder ager.<br />
hovedgårdsejerlav Østergård Hovedgårdsejerlav fremtræder med store marker,<br />
skov (Toholt Skov), engarealer ned mod Gudenåen,<br />
allébeplantninger langs enkelte veje og en ejerlavsgrænse der<br />
143
enkelte steder er markeret med diger. Selve gårdanlægget<br />
består foruden hovedbygning i udlænger og haveanlæg. I 1920<br />
blev der ved grevskabets opløsning frastykket jord til 11<br />
statshusmandsbrug.<br />
Den del af Løjstrup Hovedgårdsejerlav, der hører til regionen,<br />
består i et stort sammenhængende skovområde af ældre løv-<br />
og nåletræer (Nørskov, Hestehave og Løjstrup Skov). Nær<br />
gårdanlægget forekommer enkelte mindre marker,<br />
frugtplantage og ned mod Gudenåen engarealer. Selve<br />
gårdanlægget består foruden hovedbygning voldgrave,<br />
forvalterbolig og to driftsbygninger.<br />
Den del af Bidstrup Hovedgårdsejerlav, der hører til regionen,<br />
består i et stort sammenhængende skovområde af ældre løv-<br />
og nåletræer (Hestehave, Birkebakkerne og Østervoer). Nær<br />
gårdanlægget er enkelte markfelter og ekstensive arealer (Mvj<br />
aftaler) ned mod Lilleåen. Allébeplantning forekommer langs<br />
flere af vejene, i skovene forekommer diger. Selve<br />
gårdanlægget består foruden hovedbygning i stald, ladegård,<br />
folkehus og parkanlæg.<br />
Favrskov Hovedgårdsejerlav består i opdyrkede arealer og<br />
ældre blandede løv- og nåleskove (Favrskovholt, Sølund).<br />
Langs den vestlige afgrænsning af Sølund er et længere dige.<br />
Selve gårdanlægget består foruden hovedbygning i bl.a.<br />
kampestenslænge, kampestensstald og ældre haveanlæg. I<br />
1922-23 udstykkes der en husmandskoloni fra ejerlavet,<br />
hvoraf 16 brug ligger koncentreret langs vejen syd for<br />
hovedgården.<br />
Den del af Kollerup Hovedgårdsejerlav, der ligger indenfor<br />
regionen, består i opdyrkede arealer på terrassefladen nær<br />
gårdanlægget samt bevoksede arealer med ældre løv- og<br />
nåletræsparceller i tilknytning til mindre erosionsdale. I det<br />
skovklædte område forekommer en ældre vandmølle med<br />
mølledam samt et Middelaldervoldsted. Diger forekommer<br />
enkelte steder. Selve gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygning i avlsgård. Hovedgårdsejerlavet gennemskæres<br />
af to højspændingsledninger og hovedvej 587 og er i den<br />
vestlige del sammenvokset med boligbebyggelse i Hadsten.<br />
Den del af Haraldslund Hovedgårdsejerlav, der ligger indenfor<br />
regionen, består i opdyrkede arealer på terrassefladen nær<br />
gårdanlægget samt ældre løvskov, Haraldslund, på<br />
bagvedliggende dalskråninger og i tilknytning til mindre<br />
eroionsdale. Mindre diger forekommer flere steder langs<br />
ejerlavsgrænsen og skovbrynene samt langs<br />
jernbanestrækningen. Allébeplantning ved Fredsholm. Selve<br />
gårdanlægget består foruden hovedbygning i avlsgård,<br />
kavalerfløj (opført 1718) og kampestensmur.<br />
husmandsudstykninger Husmandssteder udstykket efter lovene om jordrentebrug<br />
langs hovedvej 525 i regionens nordlige del. Flere<br />
144
husmandssteder er oprettet i perioden omkring 1920 ved<br />
frastykning fra hovedgårdsjorder (Østergård og Favrskov) og<br />
præstegårdsjord (Præstemark) (se ovenstående). Ældre<br />
husmandssteder (oprettet før 1867 kort) forekommer i<br />
Klammose Huse i tilknytning til lavtliggende eng- og<br />
mosearealer.<br />
Fortidsminder Større samling af gravhøje i Essendrup Skov, Sølund og<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Hattemager Skov<br />
Nedlagt jernbanestrækning syd for Laurbjerg med forbindelse<br />
til Silkeborg (oprettet 1908, nedlagt 1971), der i dag er<br />
vandresti.<br />
Andet Pramdragersti langs Gudenåen. Ældre husmands- og<br />
skovfogedsted, Bækkelund, i Svejstrup Skov<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen gennemskæres af hovedvejene 525, 46, 511, 587 og<br />
505.<br />
Jernbane Den østjyske længdebane mellem Århus og Randers forløber<br />
gennem hele regionen. Syd for Langå er en forgrening med<br />
forbindelse til Viborg.<br />
Højspændingsledninger Ø-V gående 150 Kv nord for Hinnerup.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
På Videnskabernes Selskabskort fra omkring år 1800 ses regionen at have skovpræg, især i den<br />
nordlige del. Regionen er i denne periode kendetegnet ved enkelte små landsbyer og flere<br />
hovedgårdsbesiddelser. De store løvskove og herregårdslandskaber genfindes på kortet fra i dag<br />
(DTK25), om end partier med løvtræer er konverteret til nåletræer. I begyndelsen af 1900-tallet<br />
anlægges nåletræsplantager i den nordlige del, Rådal Plantage og Toholt Skov. Omtrent samtidig<br />
opføres husmandsbebyggelser ved bl.a. frastykning af hovedgårdsjorder og en begyndende<br />
stationsbydannelse finder sted i Langå, Laurbjerg, Hadsten og Hinnerup. I perioden efter ca. 1930<br />
(Lave Målebordsblade) og frem til i dag (DTK25) gennemløber regionen en betydelig byvækst i<br />
stationsbyerne. Endvidere vokser Søften fra en lille landsby til et større parcelhusområde. I perioden<br />
rettes de større veje ud, og der anlægges en ny vej vest for Hadsten. I samme område umiddelbart<br />
vest for Hadsten drænes og opdyrkes lavtliggende arealer i perioden. Samlet set afspejler regionen<br />
mange steder landskabelige træk, der har deres oprindelse i Middelalderen i kraft af de mange<br />
145
herregårdslandskaber og flere gamle skove. I forbindelse med anlæggelsen af jernbanen mellem<br />
Århus og Randers i 1862 oplever regionen imidlertid en betydelig byvækst, som især finder sted i<br />
perioden efter 1930 og frem mod i dag.<br />
146
Hornslet Morænelandskab (26)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Hornslet Morænelandskab<br />
Nr. 26<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage I forhold til regionens størrelse er den generelt skovfattig bortset fra<br />
enkelte større skovområder.<br />
Vest for Hornslet ligger de to store herregårdsskove Sofie-Amaliegård<br />
Skov og Rosenholm Skov og længere vest herfor den mindre Estrup<br />
Birke. I det nordvestlige hjørne af regionen ligger Mygind Skov og<br />
mellem landsbyerne Halling og Langskov ligger Halling Skov. Alle<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
skovene er blandingsskov af ældre dato.<br />
Generelt ses temmelig få småplantninger i regionen og, der hvor<br />
koncentrationen er størst er langs de mange erosionsdale, hvor der ses<br />
smalle og fragmenterede løvtræsplantninger på dalsiderne. På selve<br />
morænefladen er småplantninger så godt som fraværende.<br />
Der ses mindre arealer med sumpskov/krat på engarealerne langs Astrup<br />
Bæk.<br />
Der registreres generelt meget få levende hegn, dog er koncentrationen<br />
lidt større omkring landsbyerne Søby, Karlby, Hadbjerg og Erslev.<br />
Mht. diger er de få tilbageværende strækninger korte og fragmenterede,<br />
bortset fra dem der omkranser de større, ældre skove.<br />
Der ses endvidere enkelte kortere alléstrækninger og strækninger med<br />
vejtræer.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Regionen er domineret af intensivt landbrug med store åbne markfelter<br />
blandet landbrug –natur I den sydøstlige del af regionen med de store skovpartier, er<br />
arealanvendelsen en blanding af skov og landbrug.<br />
natur/halvkultur Naturarealerne er samlet omkring de mange erosionsdale og udgøres af<br />
smalle eng og mosearealer i dalbunden samt af overdrev på dalsiderne.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Bebyggelsen er præget af en mængde landsbyer (de fleste<br />
kirkelandsbyer), som ligger jævnt fordelt på morænefalden, mens nogle<br />
dog ligger som randlandsbyer ned til erosionsdalene i området.<br />
Nogle af landsbyerne har oplevet byvækst i mindre omfang (Hårup,<br />
Mejlby, Spørring, Ødum, Grundfør, Trige, Selling, Hadbjerg og<br />
Voldum), mens resten fremtræder forholdsvis uforandrede.<br />
I det sydøstlige hjørne ligger stationsbyen Hornslet, som siden 1930 er<br />
vokset til en anselig størrelse med større parcelhusområder mod vest.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Der ligger enkelte mindre industriområder i tilknytning til nogle af de<br />
større landsbyer og syd for Hornslet ligger et større industriområde.<br />
147
gårde Mellem landsbyerne ses en stør mængde gårde, hvoraf mange ligger på<br />
række langs vejene, her iblandt husmandsbebyggelser, mens nogle ligger<br />
enkeltvis som udflyttede gårde rundt om landsbyerne.<br />
Mange af gårdene er relativt store.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Unavngiven husmandsbebyggelse fra slutningen af 1800-tallet syd for<br />
Karlby.<br />
Nielstrup Mark syd for Nielstrup er en mindre husmandsbebyggelse<br />
oprettet efter 1930, der ligger ned til en mindre erosionsdal i kuperet<br />
terræn.<br />
Spørring Mark syd for Spørring er ligeledes en mindre<br />
husmandsbebyggelse oprettet efter 1930.<br />
Thomasminde Mark øst for den større gård Thomasminde er en<br />
husmandsbebyggelse oprettet efter 1930, der ligger på en lang række tæt<br />
på en mindre vej.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne er hovedsageligt stjerneudskiftede, og særlig fine eksempler<br />
på dette udskiftningsmønster ses omkring de vestligt beliggende landsbyer<br />
særligt Spørring, Grundfør og Hadbjerg.<br />
De landsbyer der ligger tæt på de omkringliggende ådale er ofte halve<br />
stjerneudskiftninger, mens nogle af de mindre bebyggelser mod øst, f.eks.<br />
Skader, har et mere vagt udskiftningsmønster.<br />
hovedgårdsejerlav Rosenholm Hovedgård ligger umiddelbart uden for regionen nord for<br />
Hornslet, ned til den lavtliggende issøflade syd for Rosenholm Å.<br />
Hovedgården har en del af sine jorder i regionen, hvor en del af<br />
Rosenholm Skov ligger på morænefladen.<br />
Clausholm Hovedgård ligger umiddelbart udenfor regionen lidt vest for<br />
Mygind Skov, ned til Alling Å. Hovedgården har godt halvdelen af sine<br />
jorder liggende i regionen, hvor en del omfatter Mygind Skov og en del<br />
nogle store åbne markfelter på morænefladen.<br />
husmandsudstykninger Unavngiven husmandsbebyggelse fra slutningen af 1800-tallet syd for<br />
Karlby.<br />
Nielstrup Mark syd for Nielstrup er en mindre husmandsbebyggelse<br />
oprettet efter 1930, der ligger ned til en mindre erosionsdal i kuperet<br />
terræn.<br />
Spørring Mark syd for Spørring er ligeledes en mindre<br />
husmandsbebyggelse oprettet efter 1930.<br />
Thomasminde Mark øst for den større gård Thomasminde er en<br />
husmandsbebyggelse oprettet efter 1930, formodentlig jordrentebrug, der<br />
ligger på en lang række tæt på en mindre vej.<br />
148
fortidsminder Højryggede agre, inddigede indelukker til husdyrgræsning samt et<br />
voldsted i Sofie-Amalieskov.<br />
Oldtidsagre og fægang i Mygind Skov.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Bopladser og Grave i Halling Skov og Ulstrup Buske.<br />
Mindre vandmølle ved Alstrupgård mellem Galten og Hallendrup med<br />
velbevaret møllebygning og mølleri.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En nord-syd gående motorvej i den vestlige del gennemløber hele<br />
regionen.<br />
To hovedveje (øst-vest og nord-syd) krydser hinanden ved Ødum.<br />
jernbane En jernbanestrækning gennemskærer det sydøstlige hjørne af regionen.<br />
højspændingsledninger 10 højspændingsledninger radierer ud fra den transformatorstation, der<br />
ligger mellem Grundfør og Spørring. Generelt er regionen præget af<br />
disse elementer.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Der er placeret en del vindmøller i den vestlige halvdel af regionen<br />
med særlig stor tæthed nord for Hadsten og nord for Mejlby og Ødum.<br />
Et mindre antal telemaster ses i samme område.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen grænser op til byerne Hadsten, Hinnerup/Gammel Hinnerup<br />
og Søften, som alle ligger i den vestligt tilstødende dalregion.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Ændringerne fra 1867 til 1930 er minimale. Mellem 1930 og i dag har de mest markante ændringer<br />
været en markant bortfjernelse af elementer som markveje jorddiger og levende hegn og<br />
alléstrækninger. Så godt som alle landsbyernes udskiftningsmønstre er blevet slørede som følge af<br />
ændringerne.<br />
Langs de store gennemgående vejstrækninger sås i 1930 lange alléer, ligesom mange af de mindre<br />
veje var omkranset af alléer, f.eks. Langs nogle af de gamle alléstrækninger er nogle af træerne<br />
bevaret som enkeltstående vejtræer.<br />
Mht. natur i landskabet er både de større skove og småplantningerne relativt intakte i forhold til<br />
1930, mens engarealerne omkring de små erosionsdale mange steder er bortdrænede og opdyrkede.<br />
De findes dog stadig langs dalene i mindre omfang en tidligere.<br />
149
Bebyggelsen har nogle af landsbyerne oplevet byvækst i mindre omfang (Hårup, Mejlby, Spørring,<br />
Ødum, Grundfør, Trige, Selling, Hadbjerg og Voldum), mens resten fremtræder forholdsvis<br />
uforandrede i forhold til i 1930. Der er kommet en mængde nye gårde i landskabet, hvoraf de fleste<br />
er etableret efter 1930 og ligger ved siden af hinanden langs indfaldsvejene til landsbyerne. Mange<br />
af dem er formodentlig jordrentebrug som den ovenfor nævnte Thomasminde Mark.<br />
150
Rosenholm Ådal (27)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Rosenholm Ådal<br />
Nr. 27<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der er ingen egentlige skove i regionen, men de to store blandingsskove<br />
Mygind skov og Rosenholm Skov ligger på grænsen mellem Ådalen og<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Hornslet Morænelandskab og vil derfor påvirke området.<br />
Der imod ses en del småplantninger og krat. Især i den sydlige del på<br />
issøfladen omkring Mørke Kær samt lidt længere nordpå i Andi,<br />
Bendstrup og Termestrup Enge ses rektangulære løvtræsplantninger og<br />
krat.<br />
Der ses generelt meget få hegn og diger i regionen, og de der registreres<br />
er korte og fragmenterede. På hovedgården Rosenholms jorde er<br />
digeforløbene dog mere sammenhængende og der ses alléstrækninger<br />
langs to af indfaldsvejene til gården.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget i området varierer fra at være intensivt på herregårdsjorderne<br />
i syd, ved Mygind i nord samt på dalsiderne, til at være mere ekstensivt<br />
på de mellemliggende arealer.<br />
blandet landbrug –natur Mellem de intensivt opdyrkede arealer ses i selve dalbunden en blanding<br />
af mindre markfelter, enge, mosearealer, krat og småplantninger.<br />
natur/halvkultur Eng, mose, krat, småplantninger samt et par mindre søer i et tidligere<br />
tørvegravningsområde ved Mørke Kær. Alle naturtyperne ligger på de<br />
lave arealer i dalbunden og på issøfladen.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Landsbyerne (Skørring, Andi, Bendstrup og Termestrup) ligger alle mere<br />
eller mindre tilbagetrukket på den nordlige dalside som randlandsbyer<br />
mellem morænefladen og ådalen.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Gårdene i regionen ligger ligesom landsbyerne på randen mellem ådal og<br />
moræne og ofte er de lokaliseret langs vejene. De fleste af gårdene ligger<br />
på den nordlige dalside.<br />
herregård Rosenholm Slot ligger i den sydvestlige del af Regionen ned til<br />
issøfladen. Hovedbygningen er fra slutningen af 1500-tallet, men er<br />
blevet ændret adskillige gange siden. Omkring gården ses avlsbygninger,<br />
parkanlæg, brede voldgrave, alléer og diger.<br />
husmandsbebyggelse På den sydlige grænse mellem issøfladen og den tilstødende randmoræne<br />
ligger den lille husmandskoloni Rosenholm Mark, der er udstykket fra<br />
Rosenholm Slot i starten af 1900-tallet. Kolonien ligger på kanten af<br />
randmorænen ned til de våde jorder i Hornslet Mose.<br />
151
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav Ejerlavet til Rosenholm Slot strækker sig ud på de lave, flade jorder på<br />
issøfladen, der er intensivt opdyrket, med store åbne markfelter adskilt<br />
af alléer. Resten af ejerlavet strækker sig op på morænefladen nord for<br />
Hornslet og rummer den store Rosenholm Skov, der grænser ned til<br />
regionen.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Stenalderbopladser ved Mørke Kær.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
I den snævre del af ådalen har ligger to gamle vandmøller, Mygind<br />
Mølle og Mellem Mølle.<br />
Der har tidligere været tørvegravning i og omkring Mørke Kær.<br />
Tørvegravningshullerne kan i dag ses som søer.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun enkelte mindre veje, der følger dalsiderne.<br />
jernbane En jernbanestrækning gennemløber den sydvestlige del af området og<br />
skærer sig tværs gennem issøfladen.<br />
højspændingsledninger En højspændingsledning løber langs den sydlige områdegrænse mellem<br />
Mørke og Hornslet.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Den sydlige del af regionen grænser op til Mørke og Hornslet.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i regionen er sket mellem 1930 og i dag.<br />
Store dele af den fladbundede issøflade og engarealerne tættest på Rosenholm Å er blevet drænet og<br />
opdyrket. Opdyrkningen er dog kun komplet og har resulteret i intensivt landbrug i den sydlige del<br />
af issøfladen på Rosenholms jorder.<br />
Der hvor bebyggelsen har ændret sig mest er i landsbyerne Skørring og Termestrup, der er vokset<br />
med mindre parcelhusområder og desuden er der kommet flere gårde til på dalsiderne.<br />
Regionen er tillige påvirket af den byvækst de tilgrænsende byer Mørke og Hornslet har været udsat<br />
for.<br />
152
Mørke Morænelandskab (28)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Mørke Morænelandskab<br />
Nr. 28<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ligger et større skov- og plantage område i den østlige del af<br />
regionen øst for landsbyen Hvilsager.<br />
Den nordlige del er Hvilsager Skov, som er en ældre blandingsskov,<br />
dog primært med nåletræer, hvor Sechers plantage lige syd for er en<br />
yngre nåletræsplantage.<br />
I et meget kuperet område nord for Hvilsager Skov og Kastrup ligger et<br />
mindre og mere usammenhængende areal med blandingsskov.<br />
småplantning/krat/ Der ses næsten ingen småplantninger i regionen.<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
I hele regionen ses relativt få levende hegn og diger. I den sydlige del<br />
mellem Mørke og Hvilsager har hegnene tendens til at være kortere og<br />
mere fragmenterede mens der omkring skovene ses lange<br />
sammenhængende digestrækninger.<br />
Længere alléstrækninger ses på indfaldsveje til landsbyen Lime og<br />
stationsbyen mørke samt vejtræer langs indfaldsvejene til Hvilsager.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug i hele regionen.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Enkelte landsbyer (Lime, Hvilsager og Kastrup) ligger jævnt fordelt på<br />
morænefladen og ingen af dem har oplevet byvækst af betydning<br />
bortset fra Lime, der er vokset med små parcelhusområder.<br />
I de omkringliggende ådalsregioner ligger en del randlandsbyer<br />
(Bendstrup, Termestrup, Vester Alling, Øster Alling og Ring), hvis<br />
ejerlav strækker sig op på regionens jorder.<br />
Hvilsager, Lime og Mygind er kirkelandsbyer.<br />
Stationsbyen Mørke, der ligger i det sydvestlige hjørne har oplevet en<br />
ret stor grad af byvækst i form af parcelhuskvarterer og mindre<br />
industriområder og er nu den største by i regionen.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der ligger en del gårde spredt i det åbne land og der er ikke de store<br />
udsving i gårdtætheden i regionen. Gårdene ligger både som<br />
udflyttergårde (eksempelvis gårdene på morænefladen i Vester Allings<br />
ejerlav) på markerne og som bebyggelse langs vejene.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse En stor del af de fritliggende gårde er husmandsbebyggelser som er<br />
oprettet i starten af 1900-tallet.<br />
Eksempler herpå er Syvveje, som er oprettet i starten af 1900-tallet som<br />
en klynge huse omkring den centrale landevej øst for Lemmer.<br />
153
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
En række mindre gårde ved Oustrup langs en sydlig indfaldsvej til<br />
Øster Alling.<br />
Termestrup Hede oprettet i slutningen af 1800-tallet er en samling<br />
huse, syd for Termestrup.<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
Landsbyejerlav Udskiftningsmønstrene i landsbyejerlavene er ikke entydige og må<br />
beskrives som blandinger af stjerneudskiftning og blokudskiftning.<br />
Hovedgårdsejerlav Højholdt skovfogedbolig mellem Hvilsager Skov og Sechers plantage<br />
hører til hovedgården Skaføgård, der ligger lige øst for regionen. På<br />
arealerne ses allé og digestrækninger.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Der ses en del gravhøje i det åbne landsbrugsland nord for Bøjen.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En hovedvejsstrækning skærer regionen i en nord-syd gående retning.<br />
jernbane Jernbanestrækning krydser den sydlige del af regionen.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Telemast nord for Bøjen og vindmøller nord og syd for Lime.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har ændret sig meget lidt fra 1867 til 1930, bortset fra at nogle af gårdene er blevet<br />
udflyttet og at der er opstået en mindre bebyggelse omkring Mørke Station i denne periode.<br />
Ændringerne mellem 1930 og i dag er domineret af tilkomst af en del nye gårde og husmandssteder,<br />
hvilket betyder at den spredte bebyggelse i det åbne land bliver tættere.<br />
Der ud over er det blevet nedlagt en mængde markveje og de oprindelige alléstrækningerne langs<br />
den gennemgående nord-syd orienterede hovedvej er fjernet, mens der er blevet anlagt en større østvest<br />
orienteret hovedvej. Mørke har udviklet sig til en mindre stationsby med parcelhusbebyggelser<br />
samt et mindre industrikvarter.<br />
Nord for Kastrup er de tidligere overdrev og i erosionsdalene vest for Hvilsager, er hede og enge på<br />
de kuperede skrænter er forsvundet, ved tilplantning, tilgroning eller opdyrkning.<br />
154
Skødstrup Dødislandskab (29)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Skødstrup Dødislandskab<br />
Nr. 29<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ses tre egentlige skovområder i den sydvestlige del af regionen. Den<br />
største af disse er den blandede løv og nåleskov Lisbjerg/Trige Skov, der<br />
ligger mellem Lisbjerg og Trige.<br />
Lige øst for Lisbjerg/Trige Skov ligger den lidt mindre Skårupgård Skov<br />
som ligeledes er blandingsskov.<br />
Mellem Hjortshøj og Skæring ligger Vitrup/Kastrup Skov (blandingsskov),<br />
som indbyrdes er adskilt af et mindre og åbent areal.<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Alle tre skove ses på 1867-kortet.<br />
Der ses en større mængde småplantninger som primært er<br />
løvtræsplantninger. En del af disse ligger spredt i det åbne land, mens en<br />
del er bynær skov, plantet i direkte forlængelse af bygrænserne og med<br />
størst koncentration omkring, Hjortshøj, Skæring og Skødstrup.<br />
Hegnstætheden er generelt lille og i den vestlige del af regionen ses<br />
næsten ingen levende hegn i det åbne hegn.<br />
Mht. diger ses der stadig enkelte længere og sammenhængende dige<br />
strækninger, som især markerer ejerlavsgrænser og grænserne mellem de<br />
ældre skove og det åbne land. Især mod øst er de få dige strækninger, der<br />
kan registreres, korte og fragmenterede.<br />
Alléer findes i og omkring Ølsted<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug på de åbne arealer mellem byerne samt en del<br />
gartnerier.<br />
blandet landbrug –natur Regionen er primært en landbrugsregion, men med en fragmenteret<br />
mosaik af småplantninger, søer samt enkelte små moser og enge.<br />
natur/halvkultur Der ses en stor mængde vandhuller rundt omkring i landskabet og enkelte<br />
steder ses små enge og moser i afløbsløse lavninger. Ved Pannerup Mose<br />
ses større sammenhængende eng- og mosearealer.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ses et stort antal landsbyer i regionen (de fleste er kirkelandsbyer),<br />
hvoraf en del har undgået byvækst (Bendstrup, Hessselballe, Vorre,<br />
Ølsted, og til dels Lisbjerg).<br />
Fælles for disse landsbyer er, at de ligger i den nordlige og vestlige del af<br />
regionen.<br />
Vorre og Todbjerg er begge landsbyer med et smukt samspil mellem<br />
bebyggelse og landskab, samt velbevarede gårdanlæg og gadehuse.<br />
Ud over landsbyerne ses en række stationsbyer (Løgten/Skødstrup,<br />
Hjortshøj og Lystrup/Elsted) der ligger med store parcelhusområder<br />
omkring de gamle landsbykerner langs den nord-syd gående<br />
jernbanestrækning, som forbinder Århus med Djursland.<br />
byområde/forstad<br />
155
Industriområde Der ligger en del mellemstore industriområder i tilknytning til<br />
stationsbyerne og nord for Lisbjerg.<br />
Ved Studstrup ligger kraft-varmeværket Studstrupværket og ved Lisbjerg<br />
ligger et større forbrændingsanlæg.<br />
gårde Især i den nordvestlige del af regionen ses en del gårde i det åbne land,<br />
mens der mellem de større byer ses gårde i et mere beskedent omfang.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Husmandsbebyggelse på Trige Præstemark (oprettet efter 1930) nord for<br />
Elev.<br />
Husmandsbebyggelse på Todbjerg Præstemark (oprettet efter 1930) øst for<br />
Todbjerg.<br />
Lille Todbjerg er en mindre og ældre husmandsbebyggelse syd for<br />
Todbjerg.<br />
Nord for Hesselballe i Brandstrup ligger formodentlig en lille samling<br />
husmandsbebyggelser langs en nordlig indfaldsvej til byen, som er oprettet<br />
efter 1930 og formodentlig er jordrentebrug.<br />
Vest for Ølsted, tæt på motorvejen ligger en lille samling huse kaldet<br />
Knoldene, som formodentlig er en husmandsbebyggelse oprettet i<br />
slutningen af 1800-tallet.<br />
fritidshuse Der ses en større sommerhusbebyggelse ved Skæring Strand, som ligger i<br />
forlængelse af Skæring by.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav De fleste af landsbyerne er stjerneudskiftede (Ølsted, Lisbjerg, Vorre,<br />
Skærring og Egå) men fremtræder i dag med mere eller mindre udviskede<br />
udskiftningsmønstre. Således er en stor del af de gamle markveje og diger<br />
fjernet fra landskabet og mønstrene markeres i dag udelukkende af de<br />
eksisterende indfaldsveje til landsbyerne samt af de få oprindelige dige- og<br />
hegnsforløb der er tilbage. Skødstrup er ligeledes stjerneudskiftet men her<br />
har byudvikling sløret udskiftningsmønstrene.<br />
De resterende landsbyer har nogle mere uklare udskiftningsmønstre, som<br />
ligeledes er slørede pga. bortfjernelse af ovennævnte elementer.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningerne (formodentlig jordrentebrug) Trige Præstemark<br />
og Todbjerg Præstemark er oprettet i starten af 1900-tallet (formodentlige<br />
på frastykket præstegårdsjord), med huse der ligger på en række langs<br />
mindre veje.<br />
Lille Todbjerg og Knoldene er udstykket i slutningen af 1800-tallet og<br />
omfatter et mindre antal huse beliggende i udkanten af landsbyernes<br />
ejerlav. Lille Todbjerg endvidere i meget kuperet terræn syd for<br />
landsbyen.<br />
fortidsminder<br />
156
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Gamle vandfyldte grusgrave vest for Elev.<br />
I Segalt nord for Løgten ligger en gammel, seks-vinget vindmølle.<br />
Egå Mølle nord for Egå er en vindmølle i hollandsk stil.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Nord-syd gående motorvejsstrækning øst for Lystrup, Hjortshøj og<br />
Skødstrup. Regionen afgrænses mod vest af en nord-syd gående<br />
motorvejsstrækning.<br />
Tre hovedvejsstrækninger skærer området alle med retning mod Århus.<br />
jernbane Jernbanestrækning mellem Lystrup, Hjortshøj og Skødstrup.<br />
højspændingsledninger Regionen gennemløbes af flere strækninger med<br />
højspændingsledninger, som fordeler sig jævnt.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Der ses telemaster 4 steder i regionen; nord for Elev, i Elsted/Lystrup,<br />
syd for Lystrup og vest for Skødstrup.<br />
Vindmøller ses nord for Vorre, Vest for Skødstrup, vest for Lisbjerg og<br />
nordvest for Ølsted.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen grænser op til Skæring, der ligger som en bræmme med<br />
kystnær bebyggelse langs Egå Strand. Skæring udgør én af de<br />
nordligste forstæder til Århus. Især den østlige og sydlige del af<br />
området er påvirket af nærheden til Århus.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i regionen er sket mellem 1930 og i dag.<br />
Det som har påvirket området mest er den byudvikling, der er foregået omkring stationsbyerne<br />
Lystrup, Hjortshøj og Skødstrup. Udviklingen har sløret de gamle landsbyer samt de<br />
omkringliggende mark- og bebyggelsesstrukturer, natur- og landskabselementer. I tilknytning til<br />
byudviklingen ses en større mængde tekniske elementer (telemaster, vindmølleparker…) og<br />
industriområder, samt en stærk udvikling af infrastrukturelementer såsom motorveje og hovedveje.<br />
Denne udvikling er tydeligst i den sydlige og østlige del af regionen.<br />
Mod nord og mod vest er de dominerende udviklingstendenser koncentreret om fjernelse af<br />
landskabselementer som markveje, diger, alléer og levende hegn. F.eks. har de større nord-syd<br />
gående veje været omkranset af alléer i 1930, hvilket ikke er tilfældet i dag, og omkring samtlige<br />
landsbyer er markveje og diger fjernet.<br />
157
Mht. til naturindholdet i regionen er de største forandringer sket på en forholdsvis lille skala i det<br />
åbne land, i kraft af en gradvis dræning og opdyrkning af, de små våde lavninger, der er så<br />
karakteristiske for et dødislandskab. Skovområderne er forholdsvis intakte både hvad angår<br />
udbredelse, træartssammensætning og lokalisering. Småplantningerne er ligeledes enten gamle,<br />
eller udtryk for en konvertering af lave våde arealer til løvtræsplantninger. Mange af de mindre<br />
nåletræsplantninger er dog etableret efter 1930.<br />
158
Egå tunneldal (30)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Egå Tunneldal<br />
Nr. 30<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Mindre skovareal på dalsiden mellem Lisbjerg Terp og Vejlby. Dette<br />
skovparti er relativt nyt og plantet i tilknytning til byranden langs den<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
nordlige del af Århus.<br />
Der ses enkelte småplantninger især i Gjeding Mose samt i bunden af<br />
ådalen lang selve åen.<br />
Lidt krat eller sumpskov i Gjeding Mose.<br />
Næsten ingen levende hegn og diger i korte og fragmenterede forløb.<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt og bynært landbrug på de arealer, der ikke bruges til bynære og<br />
rekreative formål, som det ses i større udstrækning øst for Lisbjerg-Terp<br />
eller henligger som naturarealer.<br />
blandet landbrug –natur I den vestlige del er arealanvendelsen i dalen en blanding af landbrug og<br />
eng/mose.<br />
natur/halvkultur Enge og mosearealer i de lavest liggende områder vest for Lisbjerg-Terp.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Landsbyerne Kasted, Lisbjerg-Terp og Egå ligger i regionen som<br />
randlandsbyer, hvoraf Egå og Kasted er kirkelandsbyer. Landsbyen<br />
Gjeding der ligger udenfor regionen har samme funktion. Alle har de<br />
undgået byudvikling bortset fra Egå, der er vokset i sydlig retning.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Der er ingen egentlige industriområder i regionen, mens en del af den<br />
sydlige områdegrænse følger et tilstødende industriområde i Århus.<br />
gårde De gårde der ses i regionen ligger langs vejene, der følger dalsiderne og<br />
antallet af gårde er størst i den østlige del.<br />
herregård Hovedgården Kærbygård med hovedbygning fra 1770 samt yngre<br />
avlsbygninger ligger lige nord for Kasted.<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav Kærbygårds ejerlav er ikke specielt stort og strækker sig fra den nordlige<br />
dalside op på den bagvedliggende moræne. Der ses ingen beplantning og<br />
jorderne udgøres udelukkende af store åbne markfelter, som<br />
gennemskæres af en enkelt vej med ganske få vejtræer.<br />
husmandsudstykninger De omkringliggende landsbyer ejerlav strækker sig ned i ådalen, hvor<br />
selve åen oftest danner ejerlavsgrænse.<br />
159
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Gråmølle, Rødemølle og Nymølle ligger alle langs Egå mellem Kasted<br />
og Lisbjerg-Terp.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Et kort stykke af den nord-syd gående motorvej skærer den<br />
nordvestlige del af området.<br />
jernbane Samme sted løber en lidt længere jernbanestrækning gennem området,<br />
ligesom der øst for Lisbjerg-Terp ses en kortere jernbanestrækning.<br />
højspændingsledninger En del højspændingsledninger i den midterste og østlige del af<br />
regionen.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Telemast syd for Geding samt ved Egå Bro.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Den nordlige del af Århus grænser op til regionens sydgrænse,<br />
samtidig med at tæt bebyggelse ved Egå Strand forhindrer at regionen<br />
når helt ud til Århus Bugt, som den ellers naturligt ville have gjort.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Golfbane på dalsiden syd for Lisbjerg-Terp.<br />
Idrætsplads og Skydebane i dalbunden syd for Kildevang.<br />
andet Losseplads umiddelbart øst for skydebanen.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området har primært ændret sig efter 1930, og de største ændringer er sket øst for Lisbjerg-Terp,<br />
hvor store eng- og mosearealer på det marine forland er blevet drænet og enten opdyrket eller<br />
inddraget til rekreative formål (golfbane, skydebane og idrætsplads).<br />
Der er tillige kommet en del tekniske anlæg som motorveje, hovedveje, højspændingsledninger mv.<br />
samtidig med at byvæksten i den nordlige del af Århus påvirker regionen meget.<br />
Mod vest er ændringerne mindre og knytter sig først og fremmest til landsbyerne, der er blevet<br />
udvidet med boligområder i mindre omfang. De opdyrkede arealer på dalsiderne er forholdsvis<br />
intakte bortset fra at en del markveje og diger er blevet nedlagt og den nordlige del af Geding Mose<br />
er blevet drænet og opdyrket.<br />
160
Hinge Sø Tunneldal (31)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Hinge Sø Tunneldal (Den beskrevne region, udgør kun en lille del af<br />
hele Hinge Sø tunneldal). Resten af Tunneldalen ligger dog udenfor<br />
amtsgrænsen, og beskrives derfor ikke).<br />
Nr. 31<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Den østlige Alling Klosterskov del af den sydlige dalskråning er<br />
bevokset med primært nåleskov iblandet en mosaik af<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
løvskovsparceller.<br />
På den vestlige del af dalskråningen har beplantningen karakter af<br />
småplantninger med undtagelse af Sørup Skov, som er et skovområde<br />
med en finkornet mosaik af små løv- og nåletræspartier.<br />
På de opdyrkede jorder ses enkelte korte levende hegn orienteret<br />
vinkelret på dalens udstrækning.<br />
I Alling Klosterskov ses længere skovdiger, der tidligere har markeret<br />
skovens udbredelse.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Den vestlige del af regionen har en del landbrugsarealer, som ligger på<br />
dalskråningen ned til Hinge Sø, mens den østlige del primært er<br />
skovdækket.<br />
blandet landbrug –natur Der ses næsten ingen naturarealer i den vestlige opdyrkede del af dalen.<br />
Dog er nogle af de sønære landbrugsarealer græssede.<br />
natur/halvkultur Mellem Alling Kloster skov og Alling Å ligger et større<br />
sammenhængende moseareal, og der ses flere mindre engarealer i den<br />
østlige del af dalen.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad<br />
industriområde<br />
gårde Enkelte mellemstore til store gårde og mindre huse ses i tilknytning til<br />
landbrugsarealerne.<br />
herregård Hovedgården Allinggård ligger i den nordøstligste del af dalen helt ned<br />
til Allinggård Sø. Hovedbygningen er fra 1919-20 og er omkranset af<br />
et stort parkanlæg.<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Ejerlavene i ådalen udgør mindre dele af ejerlav, der har deres primære<br />
udstrækning på den tilgrænsende moræneflade i naboregionen.<br />
hovedgårdsejerlav Den nordøstligste del af dalen hører til Allinggårds ejerlav. Den del af<br />
ejerlavet der ligger i dalen indeholder hovedgårdsbygninger med<br />
parkanlæg, avlsbygninger, hovedgårdsskove og skovdiger.<br />
Dalen indeholder ejerlavets mere ekstensive jorder på de stejle og svært<br />
161
opdyrkelig skråninger ned til Allinggård Sø, som derfor er beplantet<br />
med skov fra gammel tid. Gårdens landbrugsproduktion foregår på den<br />
tilgrænsende moræneflade.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet Ruinen fra det gamle Alling Kloster opført i 1200-tallet af<br />
Benediktinermunke ligger på et åbent areal mellem Alling Klosterskov<br />
og Alling sø. Klosteret blev forladt under reformationen i slutningen af<br />
1500-tallet.<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje En hovedvej skærer dalen lige vest for Allinggård og en mindre vej<br />
løber langs Hinge Sø. Ellers består vejforløbene af markveje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet Der ligger to dambrug i den centrale del af dalen mellem Hinge Sø og<br />
Alling Sø.<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling<br />
Hele dalen har generelt ændret sig meget lidt i forhold til i slutningen af 1800-tallet. I den<br />
nordøstlige del af dalen i Allinggårds ejerlav var området både dengang og i dag præget af søen,<br />
skovene på dalskråningerne, mosearealerne i dalbunden samt hovedgårdens bygninger og<br />
parkanlæg i den østligste del.<br />
I den vestlige del var dalen også dengang åbne landbrugsarealer uden beplantning, bortset fra Sørup<br />
Skov, der har samme udbredelse i dag som dengang. De største ændringer ses i kraft af at der er<br />
blevet plantet små nåletræsplantninger i det opdyrkede område samt etableret enkelte levende hegn.<br />
Mose- og engarealerne tættest på dalbunden med søerne har nogenlunde samme udstrækning i dag,<br />
som i slutningen af 1800-tallet.<br />
162
Silkeborg Dødislandskab (32)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Silkeborg Dødislandskab<br />
Nr. 32<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ligger en del større og fragmenterede plantagearealer i den vestlige<br />
og mere sandede del af regionen omkring Kragelund, mens der vest for<br />
Kragelund ligger den ældre løvskov Stenholt Skov i sammenhæng med<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Buchwalds Plantage.<br />
Plantagearealerne i den vestlige del af regionen går over i et meget stort<br />
antal fragmenterede, rektangulære småplantninger med både nåletræer og<br />
løvtræer. Småplantningerne er ligeledes til stede længere mod øst, men<br />
antallet er gradvist faldende og plantningerne bliver mindre og<br />
koncentrerer sig omkring Lemming Å og lavbundsarealer. Mange af<br />
løvtræsplantningerne i hele regionen ligger i tilknytning til<br />
lavbundsarealer og har således karakter af sumpskov.<br />
Hegnstætheden i regionen er temmelig stor og hegnene er oftest korte.<br />
Omkring de udbredte lavbundsarealer med moser og enge nord for<br />
Kragelund samt vest for Lemming er hegnstætheden og lille.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget i regionen er intensivt bortset fra mindre områder i nærheden<br />
af moser, enge og erosionsdale, hvor der drives ekstensivt landbrug med<br />
MVJ-aftaler.<br />
blandet landbrug –natur Landbrug er den arealanvendelsesform, der er dominerende i regionen,<br />
dog afbrudt af store områder med større mosearealer, plantager og<br />
småplantninger. Således er arealanvendelsen et mosaikmønster, der de<br />
fleste steder er opdelt i små felter med natur i en matrix af<br />
landbrugslandskab.<br />
natur/halvkultur Der ses en del naturtyper i regionen, som primært er tilknyttet til<br />
dødispartierne, samt til erosionsdalene. Den største koncentration af<br />
fragmenterede moser og enge ligger på dødisfladerne nord for Kragelund<br />
og vest for Lemming. Disse naturtyper findes også i mindre omfang i<br />
resten af regionen, bl.a. i de små erosionsdale. Nordvest for Kragelund<br />
ligger desuden tre store hedearealer.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby I den centrale del af regionen ses en del landsbyer (Grauballe, Nisset,<br />
Lemming, Serup, Sejling, Sinding, Skægkær, Kragelund, Frederiksdal og<br />
Funder Kirkeby). Længst mod nordøst og mod nordvest er der store<br />
arealer uden landsbybebyggelse, hvilket skyldes de store og våde<br />
lavbundsarealer, der ligger i områderne. Funder Kirkeby, Kragelund,<br />
Sinding, Sejling og Lemming er kirkelandsbyer og derudover ligger der<br />
en kirke i det åbne land mellem Silkeborg og Resendal. Fælles for<br />
landsbyerne er, at den oprindelige gårdbebyggelse enten er suppleret af<br />
byhuse eller med små parcelhuskvarterer.<br />
byområde/forstad<br />
163
Industriområde<br />
gårde Der ses et meget stort antal udskiftede gårde og husmandsbebyggelser<br />
mellem landsbyerne. Grundet antallet ligger gårdene mange steder<br />
ganske tæt. Typisk ligger de inde på markparcellerne tilbagetrukket fra<br />
vejene.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Udskiftningsmønstrene er næste alle præget af blokudskiftning, der var<br />
resultatet af at området ligger i et dødislandskab, hvor de mange våde<br />
lavninger har gjort det nødvendigt at fordele jorden i blokke for at få en<br />
bonitetsmæssig retfærdig fordeling.<br />
Iøvrigt gælder det for mange af landsbyerne at bykernen oprindeligt har<br />
været fragmenteret, hvilket vil sige, at bygårdene har ligget relativt langt<br />
fra hinanden. Denne bystruktur er siden blevet sløret af huse og små<br />
parcelhuskvarterer, som man har udfyldt hullerne med.<br />
hovedgårdsejerlav En stor del af ejerlavet til Allinggård Hovedgård ligger i det<br />
nordøstligste hjørne af regionen, mens selv gården ligger lige udenfor.<br />
Inden for regionsgrænserne ligger den frastykkede Allingskovgård samt<br />
en ligeledes frastykket statshusmandskoloni. Denne del af ejerlavet<br />
består af store åbne markfelter som er en del af de opdyrkede<br />
hovedgårdsjorder.<br />
husmandsudstykninger Allingskovgård er en statshusmandskoloni på 20 husmandsbrug, der blev<br />
udstykket fra Allinggård i 1922, og husmandsbrugene ligger langs et<br />
regelmæssigt vejsystem på Allinggårds tidligere jorder.<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen ligger lige nord for Silkeborg, hvilket betyder at en stor del af<br />
den sydlige del af området er påvirket af bynærheden.<br />
164
åstofområder Der ligger to store råstofgraveområder i regionen, begge i nærheden af<br />
Sinding.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
165
Funder Ådal (33)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Funder Ådal (Den beskrevne region, udgør kun en lille del af hele<br />
Funder Ådal. Resten af ådalen ligger dog udenfor amtsgrænsen, og<br />
beskrives derfor ikke.)<br />
Nr. 33<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Hele den sydlige del af regionen er næsten helt dækket af<br />
nåletræsplantager, der ligger på den østlige dalside. Der ses dog en<br />
mosaik af enkelte lysninger mellem plantagerne.<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Landbrugsarealer er næsten fraværende i regionen. I den sydlige del<br />
ses dog enkelte små markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Der ses en del hedearealer i de små åbne partier mellem<br />
nåletræsplantagerne.<br />
Den nordlige del af dalen er en del af den nyligt genoprettede Bølling<br />
Sø.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde<br />
Herregård<br />
Husmandsbebyggelse I den sydlige del af dalen samt omkring det centralt beliggende<br />
sommerhusområde ligger enkelte små huse og husmandssteder.<br />
Fritidshuse I den centrale del af regionen ligger et større sommerhusområde i<br />
plantagerne på den østlige dalskråning.<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Ejerlavene i ådalen udgør mindre dele af ejerlav, der har deres primære<br />
udstrækning på den tilgrænsende moræneflade i naboregionen. De<br />
udgør således de mere fjerne og ekstensive dele af ejerlavene.<br />
Hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
Fortidsminder Der ses en del gravhøje i den sydlige og den nordlige del af dalen.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
I den sydlige del af dalen ses rester af to tidligere jernbanestrækninger,<br />
som forløber langs den nuværende jernbane.<br />
166
Og elementer<br />
motorveje/andre veje<br />
Jernbane En jernbanestrækning som forbinder silkeborg med Ikast løber langs<br />
dalbunden i den sydlige del.<br />
højspændingsledninger<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet Der ligger 5 dambrug i den sydlige del af ådalen.<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder Umiddelbart nord for Skjærskov Hede ligger et råstofgraveområde med<br />
et fabriksanlæg tilknyttet.<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde I tilknytning til sommerhusområdet ligger en campingplads.<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling<br />
Regionen Funder Ådal er en ekstensivt udnyttet dalstrækning med nåletræsplantager, som har<br />
udviklet sig fra i slutningen af 1880-tallet at have været en ligeledes ekstensiv dal med åbne hede-,<br />
eng- og mosearealer i dalbunden og på dalskråningerne. Størstedelen af nåletræsplantagerne er<br />
kommet til siden starten af 1900-tallet, og plantningerne tog især fart i midten af 1900-tallet.<br />
Bølling Sø i den nordlige del af regionen har været drænet og græsset eller opdyrket siden den<br />
første halvdel af 1900-tallet, men er i dag genoprettet som lavvandet sø. Området har ligeledes fået<br />
et mere rekreativt præg gennem de sidste 50 – 60 år med anlæggelse af sommerhusområde og<br />
campingplads.<br />
167
Silkeborg Sølandskab (34, (35))<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Silkeborg<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
34 (35)<br />
skov/plantage Størstedelen af karakterområdet er dækket af en blanding af løvskov og<br />
nåletræsplantager, hvoraf sidstnævnte især dominerer de nordlige<br />
dalsider. Skovene mod vest ved Silkeborg er ældst.<br />
småplantning/krat/ Der ses rørskov langs søbredderne ved Julsø.<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Der ses en del tætliggende levende hegn i området omkring Hårup,<br />
mens digerne primært er skovdiger, hvoraf enkelte har en betydelig<br />
udstrækning, som det bl.a. ses vest for Virklund og ved Sejs.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Der findes relativt få landbrugsområder i karakterområdet og disse er<br />
koncentreret i åbne, ikke-tilplantede partier af skovene og plantagerne<br />
bl.a. syd for Funder, omkring Alling og omkring Hårup.<br />
blandet landbrug –natur I karakterområdet som helhed ses en blanding af skov, landbrug og<br />
engarealer i dalbundene, hvoraf skovarealerne er den dominerende<br />
arealanvendelse.<br />
natur/halvkultur I den sydvestlige del af karakterområdet ses en række eng- og<br />
mosearealer i dalen ved Funder Å og syd for Alling samt spredte<br />
hedearealer syd for Resenbro.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ligger en del landsbyer og stationsbyer i området, som næsten alle<br />
er vokset til mindre bysamfund. Af Stationsbyer kan nævnes Laven,<br />
Svejbæk, Sejs og Funder. Svejbæk og Sejs ligger som sammenvoksede<br />
byer med en del parcelhusbebyggelse. Alling er den eneste landsby i<br />
området, der nogenlunde har bevaret sin oprindelige størrelse og form.<br />
byområde/forstad Silkeborg dominerer den nordvestlige del af karakterområdet, mens Ry<br />
afgrænser området mod sydøst. Silkeborg danner sammen med Funder,<br />
Virklund, Sejs og Resenbro en større koncentration af bebygget by- og<br />
industriområde i den vestlige del af området.<br />
industriområde Der ligger indtil flere industriområder omkring Silkeborg. Det største<br />
ligger i den nordlige del af byen, men er indkapslet i denne, og har<br />
derfor kun mindre betydning for det åbne land. Mindre industriområder<br />
ligger i det åbne land ved Hårup, den vestlige del af Ry, ved Virklund<br />
samt flere steder omkring Silkeborg Sø.<br />
gårde Der ses meget få gårde i karakterområdet, da størstedelen er dækket af<br />
skov. Omkring landsbyen Alling, omkring Hårup og sydøst for funder<br />
ses enkelte gårde i de opdyrkede dele af området. De sidste to områder<br />
har tidligere været mere åbne landbrugsarealer med mindre bevoksning<br />
end i dag.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Sydøst for Funder i Funder Ådalen ligger lige ledes de mindre<br />
husmandsbebyggelser Holmhuse og skovhuse. Begge bebyggelser er<br />
168
fra midten af 1800-tallet, og dermed tidlige husmandsbrug.<br />
fritidshuse I skoven nord for Thorsø ligger et sommerhusområde, som indeholder<br />
spredtliggende sommerhuse fra forskellige perioder.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Alling er en velbevaret stjerneudskiftet fortelandsby med oprindeligt<br />
gadeforløb, gamle gårde og landsbyhuse. Udskiftningsmønstrene<br />
erkendes stadig i form af markveje og skel strålende ud fra landsbyen.<br />
Virklunds og Funders beliggenhed som randlandsbyer og helt udvisket<br />
af byudvikling ligesom det er tilfældet med deres udskiftningsmønstre,<br />
hvilket i øvrigt er generelt for landsbyerne bortset fra Alling og<br />
Skellerup Nygårde.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningerne Holmhuse og Skovhuse er udstykket på de<br />
lavere terrasseflader i ådalen udenfor Funder, og har derfor formentlig<br />
været mosebrug, der har ernæret sig ved tørvegravning og dyrehold.<br />
fortidsminder Store samlinger af fortidsminder primært i form af gravhøje ses i<br />
Østerskov og Vesterskov syd for Brassø og Almind Sø, samt i Linå<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Vesterskov nord for Svejbæk.<br />
Ry Mølle med velbevarede større driftsbygninger ligger hævet over<br />
resten af byen i udkanten af denne. Møllen bruges i dag til bolig- og<br />
erhvervsformål. En knap så velbevaret mølle, Kærsmølle, med bl.a. en<br />
tilgroet mølledam ligger ved Laven.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje Tre overordnede vej forbinder hhv. Virklund, Funder og Hårup med<br />
Silkeborg.<br />
jernbane Karakterområdet gennemskæres af en jernbane der forbinder Silkeborg<br />
med Ry og som løber langs søerne i den nordlige del af dalen.<br />
Silkeborg forbindes samtidig med Funder mod syd af en anden<br />
jernbanestrækning.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Der ligger 5 campingpladser inde i området, to syd for silkeborg, en<br />
nord for Svejbæk, en syd for Svejbæk samt en nord for Gammel Laven.<br />
Sydvest for Resenbro ligger et større golfbaneanlæg, mens motorbanen<br />
Jyllandsringen ligger sydøst for Resenbro.<br />
andet Der ses enkelte større dambrug i ådalen som fører Funder Å i den<br />
169
vestlige del af karakterområdet.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen var i midten af 1700-tallet ifølge Videnskabernes selskabs kort ligeledes en skovrig<br />
region med hede på de åbne arealer. Kort fra slutningen af 1800-tallet viser en region med løvtræer<br />
på dalsiderne og terrassefladerne og nåletræer længere oppe på moræneplateauerne. De højtliggende<br />
arealer omkring Virklund, Hårup samt nord for Silkeborg Langsø, der ikke var beplantede indeholdt<br />
en blanding af hedearealer og opdyrkede landbrugsarealer. I dalbundene mellem terrassefladerne<br />
fandtes store eng- og moseområder. Således ligner bevoksningsmønsteret i dag arealanvendelsen i<br />
slutningen af 1800-tallet, dog med den forskel at der hedearealer i dag er blevet konverteret til<br />
nåletræsarealer og beplantningsgraden er blevet større.<br />
Bebyggelsen i slutningen af 1800-tallet var meget sparsom, og bestod af enkelte landsbyer med<br />
udflyttede gårde, enkeltliggende gårde og få mindre husmandsbebyggelser. Landsbyerne Virklund<br />
og Funder var randlandsbyer mens Alling og Hvinningdal ligger placeret længere inde på<br />
morænefladen. Skjellerup Nygårde og Hårup kan bedst betegnes som landsbyer bestående af<br />
relativt spredte gårde.<br />
170
Linå smeltevandsdal 836)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Linå Smeltevandsdal<br />
Nr. 36<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der findes en del skove, som hovedsageligt er lokaliseret på<br />
smeltevandsdalens sider. Skovene er alle blandingsskove, hvor der både<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
ses nåletræer og løvtræer, og flere er gamle herregårdsskove.<br />
Der ses en del småplantninger på den nordlige dalskråning, samt i den<br />
vestlige del af dalen. Endvidere ses krat og løvskov i bunden af dalen<br />
omkring Bjarup Mose.<br />
Generelt er der kun få levende hegn i dalen, men vest for Linå ses et<br />
tættere net af korte levende hegn på dalskråningerne.<br />
Der findes enkelte diger i smeltevandsdalen, som dog primært er<br />
lokaliseret omkring de tidligere herregårdsskove.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Ekstensivt landbrug på dalsiderne. Landbrugsarealerne intensiveres i den<br />
vestlige del af dalen, hvor de samtidig forekommer hyppigere.<br />
blandet landbrug –natur Der ses enkelte landbrugsarealer på dalskråningerne, hvoraf de fleste af<br />
landbrugsarealerne er lokaliseret i den vestlige del af dalen, hvor der<br />
samtidig er færrest skov- og naturarealer.<br />
natur/halvkultur Ud over skovarealerne ses en del eng- mose- og overdrevsarealer i<br />
smeltevandsdalen. Disse er særligt lokaliseret i dalbunden, med<br />
undtagelse af overdrevsarealerne, der findes på dalsiderne. Natur- og<br />
halvkulturarealerne forekommer i størst udstrækning i den østlige del af<br />
dalen.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby De to landsbyer Linå og Mollerup ligger begge som randlandsbyer på<br />
den sydlige dalskråning i overgangen mellem dalen og tilstødende<br />
moræneflade. Mollerup har stadig karakter af lille landsby, hvor<br />
bebyggelsen primært består af gårde og landsbyhuse, mens Linå er<br />
vokset med en smule parcelhusbebyggelse mod syd og vest. Endvidere<br />
ligger den lille gårdsamling Skjellerup i den vestlige del af dalen helt ned<br />
til dalbunden.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde<br />
gårde Der ses kun enkelte gårde i dalen, hvoraf de fleste er beliggende på<br />
kanten mellem dalen og de bagvedliggende moræneflader. Mosegård er<br />
et tidligere større mosebrug, som oprindeligt hørte til hovedgården<br />
Kalbygård i Låsby Morænelandskab.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Nordøst for Mollerup ligger en række små gårde og<br />
husmandsbebyggelser på en terrasseflade tæt på dalbunden. Husene er<br />
alle kommet til i starten af 1900-tallet.<br />
fritidshuse<br />
171
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Dalen er opdelt i en række ejerlav, som alle er centreret omkring<br />
landsbyer på de bagvedliggende moræneflader. Således har dalen<br />
formentlig fungeret som græsningsareal for kreaturer fra gårdene i de<br />
pågældende ejerlav.<br />
hovedgårdsejerlav En lille bid af Hovedgårdsejerlavet Kalbygård strækker sig ned i dalen.<br />
Til ejerlavet hører både Sønderskov, Kalbygård skov og Nordskov<br />
samt den østlige del af Bjarup Mose, der i dag er i omdrift.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Der ses en stor samling fortidsminder i form af gravhøje i dalen øst for<br />
Linå, samt enkelte andre gravhøje forskellige steder i dalen.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje Der ses forstrinsvis mindre veje og grusveje, som løber langs<br />
dalbunden og nogle steder skærer denne. Enkelte steder passerer en<br />
overordnet øst-vestgående vej ind over områdegrænserne.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
I forhold til slutningen af 1800-tallet er der kun sket få ændringer i området. Udbredelsen af eng- og<br />
mosearealer i dalbunden svarer næsten til den daværende udbredelse, bortset fra at enkelte arealer er<br />
blevet drænet og opdyrket i dag.<br />
Skovarealerne forekommer ligeledes næsten uændrede, idet de gamle herregårdsskove havde<br />
samme udbredelse i slutningen af 1800-tallet, som de har i dag.<br />
Som i dag, var den vestlige del af dalen mere intensivt dyrket i slutningen af 1800-tallet, med færre<br />
natur- og skovarealer. Dog er der i denne del af området kommet en del levende hegn til i nyere tid,<br />
172
og nogle af de tidligere hede- og overdrevsarealer på den nordvendte dalskråning er blevet<br />
konverteret til nål- og løvtræsplantninger.<br />
Der er ligeledes ikke sket det store med bebyggelsesmønsteret, bortset fra at landsbyen Linå i dag er<br />
vokset med parcelhuskvarterer mod syd og vest.<br />
173
Låsby Morænelandskab (37)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Låsby Morænelandskab<br />
Nr. 37<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Enkelte mindre løvtræsplantninger især omkring lavninger og små<br />
erosionsdale i den østlige del. Mod vest i den mere sandede del af<br />
området bliver løvtræsplantningerne gradvist suppleret af<br />
nåletræsplantninger.<br />
Der ses meget få levende hegn, dog ses flere levende hegn i forbindelse<br />
med nåletræsplantninger nord for Gammel Laven mod vest.<br />
I den vestlige del findes kun få diger, mens der mellem Høver og Låsby<br />
ses adskillige lange diger. Især er dige mønstret tydeligt omkring<br />
landsbyen Høver.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med få naturarealer<br />
blandet landbrug –natur Området er domineret af landbrugsarealer, og må derfor betegnes<br />
primært som landbrugslandskab-<br />
natur/halvkultur Der ses meget få naturarealer i form af § 3-naturtyper på<br />
landbrugsfladen. Dog ses enkelte mose- eng- og overdrevsarealer jævnt<br />
fordelt i karakterområdet.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Låsby er den største by i området, og kan betegnes som en stor landsby,<br />
der er vokset betydeligt med parcelhusområder syd for den gamle<br />
landsbykerne, ned mod en hovedvej.<br />
Landsbyerne Nørre Vissing, Høver, Gammel Laven, Flensted og<br />
Tørring er alle mindre landsbyer, hvoraf kun Nørre Vissing i beskedent<br />
omfang har oplevet udvidelser i form af parcelhusbebyggelse. Låsby er<br />
den eneste kirkelandsby i området med kirken beliggende nord for den<br />
nuværende bykerne i den gamle landsby.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde Mindre industriområde øst for Låsby.<br />
gårde Der ses et stort antal spredtliggende gårde i det åbne land, både<br />
udflyttede gårde og særdeles mange husmandsbebyggelser, som med<br />
tiden er vokset til større landbrug.<br />
herregård Hovedgården Kalbygård ligger vest for Låsby. Hovedgården kan<br />
spores tilbage til 1100-tallet, mens den nuværende hovedbygning er fra<br />
1907. Der ses endvidere parkanlæg og stendiger omkring<br />
hovedbygningen.<br />
husmandsbebyggelse Der ses generelt mange samlinger med husmandskolonier i det åbne<br />
land, heriblandt Låsby Mark, Høver Mark, Vissing huse, Elleskovhuse<br />
og Østermark som alle er lokaliseret i den østlige del. De nævnte<br />
husmandskolonier stammer hovedsageligt fra slutningen af 1800-tallet<br />
og enkelte fra starten af 1900-tallet.<br />
I den vestlige og mere sandede del ses ligeledes mange mindre<br />
174
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
husmandssteder, som dog i mindre grad er samlet i navngivne kolonier.<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Omkring landsbyen Høver ses stadig et tydeligt udskiftningsmønster,<br />
som mod nord har form af en stjerneudskiftning, mens den mod syd i<br />
højere grad har form af en kamudskiftning. Landsbyens ejerlav<br />
indeholder endvidere kun få udflyttede gårde, men en del<br />
husmandssteder. Tørring landsby har tillige et halvt og temmelig<br />
utydeligt stjerneudskiftningsmønster, nord for landsbyen.<br />
I den sydlige og vestlige del af området ses blokudskiftningsmønstre i<br />
ejerlavene omkring bl.a. Nørre Vissing og den tilstødende landsby<br />
Javngyde.<br />
hovedgårdsejerlav Ejerlavet omkring hovedgården Kalbygård strækker sig syd og vest for<br />
gården og inkluderer derfor både landbrugsarealer på morænefladen og<br />
mere ekstensive arealer med bl.a. skov og mose udenfor området i den<br />
tilstødende Linå Ådal. Ejerlavet indeholder kun enkelte og<br />
fragmenterede ejerlavsdiger, mens herregårdsskovene Kalbygård Skov,<br />
Sønderskov og Nordskov ligger udenfor området.<br />
husmandsudstykninger Husmandsbebyggelserne er primært ældre udstykninger fra slutningen<br />
af 1800-tallet, hvor de enkelte huse er lokaliseret ude på markfelterne<br />
på de dårligste jorder i udkanten af ejerlavet. Dette er tilfældet for både<br />
Nørre Vissing Mark, Vidkær Huse, Østermark, Høver Mark og Låsby<br />
Mark.<br />
fortidsminder Der ses kun få fortidsminder i området heriblandt en gravhøjssamling<br />
øst for Tørring.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje Vejnettet i området er tæt og der ses en del både større og mindre vej<br />
som forbinder landsbyerne med Låsby. Heraf er tre vejstrækninger<br />
overordnede veje med en bred omfartvej omkring. En ny<br />
motorvejsstrækning i øst-vestgående retning er ved at blive bygget syd<br />
om Låsby.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger Enkelte mindre højspændingsledninger krydser den sydvestlige og<br />
sydøstlige del af området.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Der ses vindmøller syd og vest for Låsby.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Galten som er en større forstadsby, som oprindeligt var stationsby,<br />
175
grænser op til den østlige del af området. I grænsefladen ligger et<br />
mindre industriområde og parcelhusområder.<br />
råstofområder Et større aktivt råstofgraveområde ligger umiddelbart vest for<br />
hovedgården Kalbygård. Området er blevet udvidet i vestlig retning i<br />
løbet af de sidste ca. 10 år.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Mht. bebyggelse og arealanvendelse er der sket relativt få ændringer i Låsby Morænelandskab siden<br />
slutningen af 1800-tallet. Arealanvendelsen var dengang hovedsagelig landbrug, og der fandtes<br />
flere små vandhuller og mosearealer på dyrkningsfladen end i dag. Nogle af de daværende større<br />
mosearealer ses dog stadig som f.eks. Langmose, Puksø og Lysmose, mens større engarealer i de<br />
mindre erosionsdale er blevet drænet og opdyrket. Skovarealerne er stort set uændrede, bortset fra<br />
de mindre nåletræsplantninger der er kommet til i den vestlige del af området.<br />
De største ændringer i bebyggelsen ses i Låsby, der hor oplevet en betydelig byvækst med<br />
parcelhusområder og småindustri. Ellers er bebyggelsesmønsteret i det åbne land stort set uændret.<br />
Dog er mange af de tidligere små husmandssteder og gårde vokset til store og mellemstore gårde.<br />
Der er dog sket en del ændringer i mønstrene i landskabet, idet mange af de tidligere skeldiger og<br />
markveje er blevet fjernet. I slutningen af 1800-tallet fandtes et tæt net af diger og markveje, som<br />
adskilte markerne mellem husmandsstederne og de blokudskiftede gårde. I dag er kun en mindre del<br />
af markvejs- og digestrukturerne tilbage. Dog er de relativt velbevarede mellem Låsby og Høver.<br />
176
Lyngbygård Tunneldal (38)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Lyngbygård Tunneldal<br />
Nr. 38<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der findes fragmenterede skovarealer på de stejleste partier på dalsiderne<br />
især i den vestlige del af tunneldalen. Hovedparten af skovarealet er<br />
løvskov iblandet mindre nåletræspartier. I den østligste del er skove og<br />
småplantninger næsten fraværende, mens de gradvist fylder mere og<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
mere mod vest.<br />
Mellem skovpartierne ses mindre plantninger, som er af en størrelse, så<br />
de ikke kan kaldes egentlige skove. Småplantningerne findes både på<br />
dalsiderne og i dalbunden.<br />
levende hegn/alléer/ Ganske få levende hegn i den østligste del. Stumper af fragmenterede<br />
vejtræer/diger<br />
diger ses omkring nogle af de ældste skovpartier.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Ådalen dyrkes overvejende intensivt på dalsiderne og ekstensivt i<br />
dalbunden.<br />
blandet landbrug –natur Der ses en del landbrug i de åbne dele af dalen, og især i den østligste del<br />
er landbruget udbredt. Mellem landbrugsarealerne ses græssede arealer<br />
samt mindre § 3 eng- og mosearealer i dalbunden, og enkelte<br />
overdrevsarealer ses på dalsiderne. Endvidere er skovene med til at give<br />
især den vestlige del et mere ekstensivt præg.<br />
natur/halvkultur Natur- og halvkulturarealer i form af eng, mose og overdrev er generelt<br />
kun svagt repræsenterede i dalen. I den midterste del ses eng- og<br />
mosearealer, mens overdrevsarealer er mest udbredt mod vest.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad<br />
industriområde<br />
gårde Der ligger flere gårde på dalsiderne. Gårdene er primært bebyggelser, der<br />
hører til de omkringliggende moræneflader, men som er lokaliseret lidt<br />
nede af dalsiderne. Gårdene ligger primært vest for Galten.<br />
herregård Vedelslund Hovedgård ligger ved den nordlige områdegrænse omtrent<br />
centralt i tunneldalen. Hovedbygningen er fra 1828 mens sidefløjene er<br />
fra 1720. Gården kan dateres tilbage til 1400-tallet. Ejerlavet indeholder<br />
endvidere to karakteristiske arbejderboliger, hvoraf den ene ligger i<br />
området ved den sydlige indfaldsvej til hovedgården.<br />
husmandsbebyggelse Tingvad er en mindre samling huse fra omkring år 1900, der ligger tæt på<br />
selve åløbet i den østlige del af dalen.<br />
På den sydlige dalside ved Galten ligger enkelte husmandssteder fra<br />
midten af 1800-tallet.<br />
fritidshuse<br />
177
andet Både Låsby Stationsby og Tovstrup Stationsby er små samlinger af huse,<br />
der ligger omkring de tidligere stationer et stykke udenfor byerne.<br />
Samlingerne af huse afspejler udviklingen omkring jernbanen i starten af<br />
1900-tallet.<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Ådalen er opdelt mellem adskillige ejerlav, som er tilknyttet landsbyerne<br />
på nordsiden og på sydsiden af dalen, og tidligere har ejerlavsgrænserne<br />
markeret de forskellige landsbyers græsningsarealer i dalbunden.<br />
hovedgårdsejerlav Hovedgårdsejerlavet omkring Vedelslund ligger hovedsagelig på den<br />
tilstødende moræneflade, men den del af ejerlavet, der strækker sig ned i<br />
dalen indeholder både hovedbygningen, en gammel løvskov og resterne<br />
af ejerlavsdiget. Således er der flere hovedgårds-landskabselementer<br />
knyttet til dalen.<br />
husmandsudstykninger Tingvad er formentlig en mindre samling mosebrug fra omkring år 1900,<br />
udstykket på engjorder tilhørende ejerlavet omkring Borum. På kortet fra<br />
1867 figurerer området som Tingvad Huse, dog med mindre bebyggelse.<br />
Husmandsstederne på den sydlige dalside ved Galten hører egentlig til<br />
husmandsudstykninger på den tilgrænsende moræneflade omkring byen.<br />
Der ses dog ingen større, sammenhængende husmandsudstykninger i<br />
dalbunden.<br />
Fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Tidligere har en jernbanestrækning gennemløbet ådalen fra Galten og<br />
mod vest. I dag ses enkelte steder rester af den gamle jernbanestrækning.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje Tunneldalen indeholder meget få veje, bortset fra enkelte mindre veje<br />
der krydser ådalen.<br />
jernbane En jernbanestrækning løber gennem den østlige del af dalen fra Yderup<br />
og ind mod Mundelstrup Stationsby.<br />
højspændingsledninger Mindre højspændingsledninger krydser dalen to steder.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
178
tilgrænsende byområder Der findes ingen byer i tunneldalen, men Galten og Tilst er begge større<br />
byer, der grænser op til området. Byerne er oprindeligt landsbyer, der<br />
siden er vokset til egentlige forstadsbyer til Århus, pga. deres<br />
beliggenhed tæt på større veje og en nu nedlagt jernbane, der har<br />
forbundet vestegnen med Århus.<br />
Endvidere ligger flere større og mindre landsbyer med forskellige<br />
grader af parcelhusbebyggelse som randlandsbyer mellem dalen og de<br />
omkransende moræneflader.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i arealanvendelsen er sket i dalbunden, hvor større arealer er blevet<br />
konverteret fra græssede enge og mosearealer til opdyrkede arealer. Denne udvikling er foregået i<br />
størst omfang i den centrale og bredeste del af dalen, mens den østlige og vestlige del forekommer<br />
mere intakt. På trods af konverteringen til opdyrkede jorder ses i dag stadig græssede engarealer og<br />
mindre moser tættest på åløbet.<br />
Det er blevet fjernet en del grøfter i de lavestliggende centrale dele af dale, mens vejstrukturen<br />
stadig er nogenlunde intakt, med mindre markveje, der fører ind til dalen, og lidt større veje der<br />
krydser dalen.<br />
Skovarealerne er i dag stort se identiske med skovarealerne i slutningen af 1800-tallet, og<br />
bebyggelsen har ligeledes heller ikke ændret sig meget, idet de gårde der i dag ligger på dalsiderne<br />
også fandtes i slutningen af 1800-tallet. Dog er bebyggelsen i det der hedder Låsby Stationsby og<br />
Tovstrup Stationsby først kommet til i starten af 1900-tallet.<br />
179
Hammel Morænelandskab (39, (40))<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Hammel Morænelandskab<br />
Nr. 39 (40)<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ses to store skovpartier på morænefladen. Mellem Hammel og<br />
Hinnerup ligger et langstrakt bælte, hvoraf lidt over halvdelen af arealet<br />
består af nåletræer. Den østlige del af skovbæltet omfatter gamle<br />
herregårdsskove ved Frisenborg, mens resten af bæltet udgøres af skove<br />
tilknyttet landsbyejerlav.<br />
Syd for Voldby ligger et Skørring Overskov, som er et mindre, men<br />
alligevel betydeligt skovområde hovedsageligt med løvtræer.<br />
Mellem Voel, Sorring og Svenstrup ses en del mindre nåletræsplantager i<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
et lokalt mere kuperet område<br />
Bortset fra skovene ses kun få og små plantninger i det åbne land.<br />
Plantningstætheden er dog størst i den vestlige del af området omkring<br />
Voel, hvor der primært er nåletræsplantninger. De få plantninger der<br />
forekommer i resten af området er hovedsageligt løvtræsplantninger.<br />
Længere strækninger med alléer fører op til Hovedgården Frisenborg.<br />
Der ses meget få diger i det åbne land, mens de ældre skovpartier alle er<br />
omkranset af relativt sammenhængende skovdiger.<br />
Omkring landsbyen Skjoldelev findes stadig nogle gamle diger strålende<br />
ud fra landsbyens centrum.<br />
Ligeledes ses der kun får levende hegn, bortset fra i den vestlige del<br />
omkring Voel, hvor hegnstætheden er betydeligt større.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Morænefladen er intensivt opdyrket omkring skovpartierne. Der foregår<br />
endvidere en del gartneriproduktion mellem Foldby og Skjoldelev mod<br />
øst.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Der ses generelt meget få natur- og halvkulturarealer i området bortset fra<br />
skovene. To større mosearealer, Tinning Mose og Urmose, ligger hhv. i<br />
tilknytning til Tinning skov og umiddelbart sydøst for Hammel.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Mange af landsbyerne i området er i dag landsbyer, som er vokset med<br />
parcelhusbebyggelse som det f.eks. ses i Voel, Sorring, Sabro og<br />
Herskind.<br />
Ellers ses en stor mængde landsbyer jævnt fordelt i området, alle uden<br />
byudvikling af betydning. Ud af de mange større og mindre landsbyer er<br />
ikke mindre end 19 kirkelandsbyer.<br />
byområde/forstad Hammel er den største by i området, og udgør et større bysamfund med<br />
store parcelhusarealer. Byen er vokset op omkring to jernbanelinier, der<br />
tidligere forbandt byen med byer nordfra og sydfra, og<br />
stationsbyudviklingen har således betydet meget for Hammel.<br />
180
industriområde Industriområdet i Hammel ligger inde i byen, og grænser kun op til det åbne<br />
land i et smalt bånd langs den vestlige byrand.<br />
gårde I området findes mange gårde i det åbne land, og der er både tale om<br />
udflyttede gårde og husmandssteder, men den dominerende type af<br />
gårdbebyggelse husmandssteder. I den nordøstlige del er andelen af<br />
udflyttede gårde større end husmandssteder. En stor del af<br />
husmandsstederne har i dag vokset sig til mellemstore landbrug.<br />
herregård Herregården Frijsenborg ligger centralt i landskabet tæt på den nordvestlige<br />
områdegrænse. Hovedbygningen er af betydelig størrelse og opført i løbet af<br />
slutningen af 1500-tallet og i løbet af 1600-tallet, men har siden været under<br />
ombygning. Selve gårdbesiddelsen kan tilbagedateres til samme periode.<br />
Herregården er dannet som følge af en opløsning af den tidligere landsby<br />
Jernit.<br />
husmandsbebyggelse Der ses adskillige husmandsbebyggelser i området, hvoraf kan nævnes<br />
Tinning Hede, Markusminde, Voldby Hede, Farre Hede og Hammel Mark<br />
hvoraf de fleste er blevet oprettet i slutningen af 1800-tallet.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav De fleste af de 20 landsbyer i karakterområdet er stjerneudskiftede, mens<br />
enkelte landsbyer har et meget diffust udskiftningsmønster, som tendere<br />
kamudskiftning omkring landsbyerne Sjelle og Lading. Fælles for ejerlavene<br />
i karakterområdet er dog, at de fleste af de oprindelige udskiftningsmønstre i<br />
dag fremstår relativt utydeligt og primært understreges af tilbageværende<br />
markveje.<br />
De tydeligste stjerneudskiftninger findes omkring landsbyerne Voel,<br />
Haldum og skjoldelev. Omkring Voel og Skjoldelev afspejles mønsteret<br />
både i vejstruktur og hegnsstruktur, mens mønsteret omkring Haldum<br />
primært afspejles i vejstrukturen.<br />
hovedgårdsejerlav Ejerlavet omkring Frijsenborg har en ganske betydelig størrelse i forhold til<br />
andre herregårdsejerlav og omfatter en stor del af morænefladen øst for<br />
Hammel, samt en mindre del af ådalen til Granslev Å, som dog ligger i det<br />
tilstødende karakterområde. Ejerlavet indeholder i dag både store opdyrkede<br />
marker og der udover de større skovområder Gammel Dyrehave,<br />
Sønderskov og Vognkær Skov. Vest for Hovedbygningen ligger den store<br />
gård Jernit, som er Frijsenborgs avlsgård fra slutningen af 1800-tallet.<br />
Hovedbygningen er omgivet af et betydeligt parkanlæg og de to oprindelige<br />
tilkørselsveje er omkranset af lange alléstrækninger. Der ses endvidere<br />
vildtremiser på de åbne landbrugsflader i form af vandhuller omkranset af<br />
trævækst.<br />
181
husmandsudstykninger De mange husmandsudstykninger i karakterområdet er oprettet i<br />
slutningen af 1800-tallet, og ligger oftest i udkanten af<br />
landsbyejerlavene på fjernere og eventuelt ringere jorder.<br />
Husmandsstederne er både lokaliseret langs vejene og længere inde på<br />
markerne tilbagetrukket fra vejene, og koncentrationen er så stor, at de<br />
blander sig med udflyttede gårde.<br />
En særlig velbevaret husmandsudstykning er Tinning Hede, der ud over<br />
husmandsstederne har en gammel skolebygning og en kombineret<br />
købmandsforretning og forsamlingshus.<br />
Fortidsminder Der ses en stor koncentration af gravhøje i Norring Vesterskov Nord<br />
for Foldby, ligesom der ligger en del spredte gravhøje i<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
landbrugslandskabet i den vestlige tredjedel af karakterområdet.<br />
Resterne af en tidligere jernbanestrækning til Hammel, der har løbet<br />
vest om landsbyerne Røgen, Farre og Ansbæk findes stadig, især<br />
mellem Farre og Hammel.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje Der er et tæt vejnet i regionen, som udgøres af bl.a. seks længere<br />
overordnede vejstrækninger. Herudover ses mange mindre veje, som<br />
forbinder de mange landsbyer.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger Der løber en 150 KW højspændingsledning gennem den nordlige del af<br />
området tæt på landsbyerne Haldum, Vitten og Skjød.<br />
Herud over ses mindre højspændingsledninger, hvoraf to løber midt<br />
ned gennem området i en sydøstlige – nordvestlig retning, og en skærer<br />
den sydøstlige del vest om Sabro.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Der ses fem større vindmølleområder i karakterområder. De ligger hhv.<br />
syd for Farre, mellem Voldy og Herskind, vest for Foldby og nord for<br />
Haldum.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Hadsten og Hinnerup som begge er på størrelse med Hammel grænser<br />
op til karakterområdet. Begge byer ligger i tilknytning til den<br />
tilstødende Lilleådal.<br />
råstofområder Der ligger tre råstofgraveområder i karakterområdet, to ved Voldby og<br />
et nordvest for Haldum. Graveområdet ved Haldum har størst<br />
udstrækning. Umiddelbart sydøst for Haldum ligger et nedlagt<br />
råstofgraveområde, der i dag henligger som marker og sø.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
182
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området har sin oprindelse omkring udskiftningstiden i slutningen af 1800-tallet, men generelt er de<br />
største ændringer i karakterområdet sket siden starten af 1900-tallet. Ændringerne er hovedsageligt<br />
knyttet til fjernelse af markveje og diger i det åbne land, samt til en udvidelse af mange af<br />
landsbyerne med nyere parcelhusbebyggelse. I den nordøstlige del af karakterområdet omkring<br />
Haldum og Vitten er ændringerne generelt mindre omfattende end i den centrale og vestlige del.<br />
Siden starten af 1900-tallet er der fjernet adskillige markskel i form af markveje og diger. Dette gør<br />
sig gældende for f.eks. markveje, der tidligere har forbundet de mange enkeltliggende<br />
husmandssteder, samt gårdene med deres marker.<br />
Der er ligeledes sket en mindre ændring i antallet af naturarealer, idet mange af de tidligere små og<br />
lavtliggende mosearealer i den vestlige og centrale del af området er drænet og opdyrket. Ligeledes<br />
er en del tidligere eng- og overdrevsarealer i mindre erosionsdale fjernet. I den vestlige del omkring<br />
Voel er der endvidere foregået en omfattende hegnsplantning, hvor mange kort levende hegn og<br />
mindre nåletræsplantager er blevet plantet siden starten af 1900-tallet.<br />
De større skovarealer har dog nogenlunde den samme udbredelse i dag, som for 100 år siden.<br />
Derimod er mange af landsbyerne vokset med parcelhusbebyggelse, og Hammel er pga. en tidligere<br />
jernbanestrækning vokset til en større by.<br />
183
Århus morænelandskab (41)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Århus Morænelandskab.<br />
En gren af Århus gennemskærer regionen ved Tilst, hvilket bevirker at<br />
den opdeles i to. Et hovedparti vest for Århus og et mindre afsnøret<br />
område mellem Tilst og Skejby. Beskrivelser der er specielt knyttet til<br />
det afsnørede område markeres med *.<br />
Nr. 41<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ses kun et enkelt mindre løvskovsareal i regionen nemlig Lillering<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
Skov øst for Framlev.<br />
Generelt meget få småplantninger i regionen.<br />
Langs den østlige side af Lyngbygård Å, der skærer området fra nord<br />
til syd, ses en smal bræmme med løvtræsplantninger, ligesom<br />
jernbanestrækningen, der løber øst for Lyngbygård Å, er indesluttet i et<br />
smalt løvtræsbånd.<br />
levende hegn/alléer/ Levende hegn er så godt som fraværende, mens der ses lidt flere diger,<br />
vejtræer/diger<br />
som dog oftest er meget fragmenterede.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug De frie arealer mellem byerne er intensivt opdyrket med store åbne<br />
markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Området indeholder næsten ingen naturarealer bortset fra smalle enge<br />
omkring nogle mindre erosionsdale, samt omkring Lyngbygård Å.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Bebyggelsen i regionen domineres af landsbyer, der er vokset til<br />
betydelige satellitbyer (Framlev/Harlev, Skovby og Galten) pga. deres<br />
beliggenhed omkring en vestfra kommende indfaldsvej til Århus.<br />
Byvæksten består primært af parcelhusbebyggelse og industriområder.<br />
Ud over satellitbyerne ses en række mindre landsbyer (True, Lyngby,<br />
Årslev, Labing, Hørslev, Hørslevbol, Lillering, Storring og<br />
Brendstrup*), der helt eller delvist har undgået byvækst.<br />
Lyngby, Framlev, Skovby, Årslev, Galten og Storring er<br />
kirkelandsbyer.<br />
I Lillering er den gamle forte delvist bevaret.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Industriområder ses i tilknytning til Framlev, Skovby og Galten og er<br />
typisk placeret tæt på hovedvejen.<br />
Gårde Gårdtætheden er generelt ikke særlig stor i regionen.<br />
Der ligger dog enkelte gårde i det åbne land, hvoraf en del er<br />
udflyttergårde af en anselig størrelse beliggende omkring landsbyerne,<br />
og en del ligger langs hovedvejen til Århus. Nogle af de gårde, der<br />
tidligere lå i det åbne land er i dag opslugt af byerne som det<br />
eksempelvis ses øst for Galten.<br />
Herregård Lyngbygård hovedgård med hovedbygning fra midten af 1700-tallet<br />
ligger på østsiden af Lyngbygård Å. Anlægget inkluderer Allé, park og<br />
184
Husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
staldbygninger, samt Labing Mølle der ligger lidt sydvest for gården.<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav Hovedgården Lyngbygård ligger i tilknytning til Lyngby Å med et<br />
ejerlav, der strækker sig fra den vestlige side af ådalen indtil landsbyen<br />
Lyngby mod øst. Størstedelen af jorderne er store åbne markfelter uden<br />
levende hegn og bevoksning, men med en kort alléstrækning der fører<br />
op til gården. Den del af jorderne, der ligger i ådalen er beplantet med<br />
et smalt bælte af løvskov. Således er størstedelen af arealerne<br />
landbrugsarealer, der ligger på leret morænejord.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Der ses en stor koncentration af fortidsminder (storstensgrave,<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
oldtidsagre og små grave) i Lillering Skov<br />
Spor af nedlagt jernbanestrækning mellem Skovby, Lillering og<br />
Skibby.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Nord-syd gående motorvejsstrækning mellem Lyngbygård Å og Århus.<br />
Motorvejsstrækning mellem Århus og Silkeborg er delvist færdig og<br />
gennemskærer området i øst-vest gående retning.<br />
Øst-vest gående hovedvej, der forbinder de større byer.<br />
jernbane En nord-syd gående jernbanestrækning krydser regionen tæt på Århus.<br />
højspændingsledninger En stor mængde højspændingsledninger krydser regionen tæt på Århus<br />
og én af dem fortsætter mod vest gennem hele regionen parallelt med<br />
hovedvejen.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmølle mellem Labing og Hørslev, samt syd for Galten.<br />
Telemaster syd for Framlev og øst for Galten.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionens østlige del grænser op til Århus, hvor det primært er<br />
industriområder, der ligger på grænsen.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
185
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Mellem 1867 og 1930 er ændringerne i landskabet minimale, mens landskabet er forandret<br />
betydeligt efter 1930.<br />
Ændringerne er primært knyttet til den byvækst, der er sket omkring byerne Framlev, Harlev,<br />
Skovby og Galten. Byvæksten har betydet at en stor del af landbrugslandet er blevet konverteret til<br />
de bolig- og industriområder, som regionen tydeligt bærer præg af i dag.<br />
Helt konkret har det betydet, at en del diger og markveje er blevet helt eller delvist fjernet, mens<br />
mindre lavtliggende arealer (især små bække og kanaler) er blevet drænet og indlemmet i enten<br />
landbrugsproduktionen eller til byområder. Der har endvidere i 1930 været to lange allé strækninger<br />
langs hhv. den øst-vest gående hovedvej og en nord-sydgående hovedvej (gennem Labing, Framlev<br />
og Harlev). Alléerne er nu fjernet og den sidstnævnte vejstrækning er delvist omlagt.<br />
Mht. gårde og huse i det åbne land er en del gårde blevet indlemmet i byerne og har skiftet funktion,<br />
mens andre er blevet nedlagt.<br />
De steder hvor forandringerne har været mindst gennemgribende er i den nordøstlige del omkring<br />
landsbyerne Hørslev, Labing, Lyngby, vest for True samt i herregårdslandskabet langs Lyngbygård<br />
Å. Her er landskabet upåvirket af byvækst (bortset fra den mulige visuelle påvirkning fra fjernere<br />
liggende byområder), og de primære ændringer kan henføres til bortfjernelse af enkelte markveje<br />
samt tilkomsten af tekniske elementer i landskabet, såsom en nord-syd gående hovedvej, en nordsyd<br />
gående motorvej samt et tæt net af højspændingsledninger. Lokaliseringen og størrelsen af<br />
skovpartierne i regionen er overordnet set uforandret. Omkring disse landsbyer spores de gamle<br />
udskiftningsmønstre tillige relativt tydeligt.<br />
186
Århus Ådal 842)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Århus Ådal<br />
Nr. 42<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder en del fragmenterede småskove som primært er<br />
registreres i den vestlige del af dalbunden samt på dalsiderne ved<br />
Constantinsborg og ved Stavtrup. Skovene består af en blanding af løv og<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
nål.<br />
Den største koncentration af småplantninger med både løv og nål findes<br />
ligeledes i dalbunden i den vestlige del samt enkelte steder på dalsiderne.<br />
Der ses tillige en del krat og sumpskov bl.a. i den vestlige ende af<br />
Brabrand Sø samt ved Tåstrup Sø og Tåstrup Mose.<br />
Der er generelt meget få levende hegn og diger i regionen. På små arealer<br />
syd for Årslev og syd for Skibby er hegnstætheden dog større.<br />
En enkelte allé krydser ådalen og følger dalsiden mellem Brabrand og<br />
Constantinsborg og der ses vejtræer på vejstrækningen øst for Gammel<br />
Harlev.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Nogle af de åbne arealer er intensivt dyrkede. Dog ses især i den vestlige<br />
del en del fragmenterede arealer med græsning (Mvj-aftaler).<br />
De laveste af de dyrkede arealer er drænede.<br />
blandet landbrug –natur Dalbunden er sammensat af en uregelmæssig mosaik af dyrkede marker,<br />
græssede enge, moser, krat og skov. De dyrkede arealer udgør dog en<br />
betydelig del af arealet især på de højereliggende partier af den bølgede<br />
dalbund vest for Skibby samt på dalsiderne. Øst for Skibby er der kun<br />
landbrug på dalsiderne.<br />
natur/halvkultur Enge, moser, skov. Øst for Skibby ved Årslev Engsø og Brabrand Sø ses<br />
disse naturtyper i en større sammenhæng.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Bebyggelsen i regionen er karakteriseret ved en lang række landsbyer,<br />
der ligger på randen af ådalen på grænsen mellem eng og ager. Nogle af<br />
dem ligger inden for regionens grænser (Ormslev st. by, Skibby og<br />
Søballe), mens andre ligger i de tilgrænsende områder (Stavtrup<br />
stationsby, Årslev, Stjær, Storring og Veng). Da dalen er en tunneldal<br />
med bølget dalbund ses nogle af landsbyerne at ligge nede i selve dalen<br />
på højereliggende partier (Tåstrup og Gammel Harlev).<br />
Årslev, Ormslev, Gammel Harlev, Storring, Stjær og Veng er<br />
kirkelandsbyer.<br />
Ormslev og Stavtrup er små forhenværende satellit-stationsbyer<br />
(samlinger af huse), der er vokset op omkring stationerne, der lå uden for<br />
moderlandsbyerne. Begge byer er aldrig vokset helt sammen med<br />
moderlandsbyerne.<br />
byområde/forstad<br />
187
Industriområde<br />
gårde Gårdtætheden i regionen er lille uden for landsbyerne. Dog ses enkelte<br />
gårde omkring Søballe, Tåstrup samt på vejstrækningen mellem<br />
Gammel Harlev og Skibby. Mellem Brabrand Sø, Skibby og Ormslev<br />
ses en del små gårde og huse på randen af dalsiderne og morænen.<br />
herregård Hovedgården Constantinsborg ligger på den sydlige dalside mellem<br />
Stavtrup og Ormslev med en hovedbygning fra 1802, kampestens<br />
staldbygninger, park og allé.<br />
husmandsbebyggelse Årslev Mark (oprettet mellem 1867 og 1930) består af en række huse,<br />
der ligger på grænsen mellem dalside og bagvedliggende moræne.<br />
Husene har jorder ned mod dalen.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Der ses ingen tydelige udskiftningsmønstre i ådalen, da landsbyerne blev<br />
udskiftet på de tilhørende morænejorder.<br />
hovedgårdsejerlav Constantinsborg ligger på kanten til ådalen og har således størstedelen af<br />
sine jorder på morænen (udenfor regionen) samt mindre arealer i ådalen.<br />
Jorderne består i dag primært af store centralt placerede markfelter med<br />
mindre skovpartier mod øst og vest.<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykning på Årslev Mark bestående af knap 10 huse med<br />
smalle jordlodder ned til ådalen.<br />
fortidsminder Bopladsområder ved Hyltebæk (Veng).<br />
Gammel Harlev og Skibby er begge landsbyer med velbevarede<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
bygninger (gårde), heriblandt en præstegård i Gl. Harlev.<br />
Ormslev stationsbygning er bevaringsværdige.<br />
Strækning af nedlagt jernbane skærer ådalen mellem Ormslev Stationsby<br />
og Harlev.<br />
Harlev Mølle og Tarskov mølle mellem Gl. Harlev og Tåstrup.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Motorvej skærer ådalen vest for Skibby.<br />
Få mindre veje skærer regionen i nord-syd gående retning.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger Højspændingsledning mellem Ormslev og Skibby.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
188
tilgrænsende byområder Den østlige del af regionen fra Brabrand Sø er stærkt påvirket af<br />
nærheden til Århus i kraft af forstæderne Brabrand, Gellerup, Stavtrup<br />
og Viby. Et større industriområde og en mangesporet jernbanestrækning<br />
er nogle af de elementer, der ligger tæt ned til regionen.<br />
råstofområder Gamle råstofgrave ved Tåstrup og Søballe.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet Dambrug mellem Skibby og Gl. Harlev.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i regionen er foregået efter 1930. Ændringerne knytter sig først og fremmest til<br />
dræning a opdyrkning af tidligere moser og enge, især i den østlige del, og heraf følger også en<br />
nedlægning af diger og levende hegn. Således er både naturarealerne og markfelterne blevet mindre<br />
fragmenterede, og arealfordelingen har ændret sig til fordel for de opdyrkede områder.<br />
Længere mod vest omkring Brabrand Sø og Årslev enge har forandringerne været mere<br />
gennemgribende. Brabrand Sø er siden 1930 blevet mere og mere påvirket af nærheden til Århus og<br />
fremtræder i dag som et naturområde, der nærmest er indesluttet i byen. Ligeledes ses en del<br />
tekniske elementer som højspændingsledninger, motorvej og dambrug i tilknytning til byen.<br />
Engarealerne umiddelbart vest for Brabrand Sø, Årslev enge, har gennemgået flere gennemgribende<br />
ændringer. Indtil landbrugets industrialisering har området henligget som eng og mose. Derefter<br />
blev det drænet og opdyrket for så at blive konverteret til sø for få år siden.<br />
Bebyggelsen i landsbyerne i ådalen er ret uændret den dag i dag. Der imod er landsbyerne der ligger<br />
på morænefladen i umiddelbar tilknytning til ådalen vokset.<br />
189
Knudå Sølandskab (43)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Knudå Sølandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
43<br />
skov/plantage Der ses store sammenhængende skovarealer i regionen, der følger<br />
langstrakte bælter på de kuperede dalsider langs især den sydlige del af<br />
dalen. Skovene er blandingsskove dog med en overvækst af nåleskov.<br />
Langs den nordlige dalside er skovpartierne mere fragmenterede.<br />
småplantning/krat/ Der ses en del småbevoksninger og krat i dalbunden mellem Ravnsø og<br />
sumpskov<br />
Knudsø, som ligger i små, uregelmæssige af fragmenterede partier.<br />
levende hegn/alléer/ Stort set ingen levende hegn og diger mv…<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Kun landbrug på mindre arealer på den nordlige dalside.<br />
blandet landbrug –natur Primært skovbevoksning.<br />
natur/halvkultur Større arealer med eng og mose i dalbunden, der ligesom krattet befinder<br />
sig i et uregelmæssigt mønster. Små hede- og overdrevsarealer på<br />
dalsiderne.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Tre randlandsbyer, Tulstrup Javngyde på den nordlige dalside) og Veng<br />
(på den sydlige dalside). Veng og Tulstrup er kirkelandsbyer og kirken i<br />
Veng er en gammel Benediktinerklosterkirke.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde De gårde, der ligger i regionen, ligger i forbindelse med landsbyerne.<br />
herregård Hovedgården Sophiendal med hovedbygning og staldbygninger fra<br />
omkring 1880 ligger i Veng.<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav Sophiendal har ikke sit eget ejerlav, men ligger under Veng by, Veng.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Stor koncentration af fortidsminder (gravhøje og højryggede agre) i<br />
Hemstok Skov og Nygårde Skov.<br />
Hulvej i Nygårde Skov.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
190
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun få mindre veje samt én overordnet vej ved Knudsø.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger Højspændingsledning mellem Ravnsø og Knudsø.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Stationsbyen Ry Grænser op til regionen og påvirker denne visuelt, da<br />
grænser ligger i vandkanten ved Knudsø.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads nordvest for Knudsø.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har kun ændret sig en smule siden 1867 og størstedelen af ændringerne er sket efter 1930.<br />
Arealanvendelsesmæssigt er der næsten ingen ændringer og fordelingen af skov, eng, mose og<br />
landbrug er stort set uændret.<br />
Mht. til bebyggelsen er landsbyerne vokset en smule primært med beboelsesbygning. Desuden er<br />
der kommet skole (efter 1930) og mejeri (efter 1867) til Tulstrup.<br />
191
Gammel Ry Morlænelandskab (44)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Gammel Ry Morænelandskab<br />
Nr. 44<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Arealanvendelsen i regionen er i høj grad domineret af store<br />
sammenhængende skovområder (Rye Nørreskov og Rye Sønderskov),<br />
der er lokaliseret omkring erosionskløfterne langs plateauets sider.<br />
Kun en smal bræmme midt i regionen er holdt fri for skov.<br />
Skovene består af en matrix af nåleskov iblandet små partier med løv,<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
der ligger jævnt fordelt i matrixen.<br />
Længst mod vest, tæt på overgangen til det tilstødende<br />
morænelandskab går skovene gradvist over i større og mindre<br />
plantninger bestående af blandingsskov. Således bliver landskabet mere<br />
fragmenteret og består af lige dele plantninger og lige dele<br />
landbrugsland.<br />
levende hegn/alléer/ På landbrugsarealerne ses enkelte levende hegn med en nord-sydlig<br />
vejtræer/diger<br />
orientering og diger næsten fraværende.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug I den vestlige del samt i en smal bræmme midt i regionen ses åbent og<br />
opdyrket landbrugslandskab.<br />
blandet landbrug –natur Regionen består primært af skovarealer iblandet mindre<br />
landbrugsområder.<br />
natur/halvkultur I skovene ses både større og mindre områder med hedevegetation.<br />
Desuden ses mindre overdrevsarealer.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Den eneste landsby der ligger i regionen er Kirkelandsbyen Gammel<br />
Ry, som ligger i en af de større erosionskløfter i den sydlige del af<br />
regionen.<br />
Landsbyen er således en randlandsby beliggende langs en vej, der løber<br />
i kløften og er siden 1930 vokset i vifteform både mod nord op på<br />
moræneplateauet og mod syd ned på terrassepartierne omkring Mossø.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Mindre industriområde i den sydlige del af Gammel Ry.<br />
gårde Der ligger en del udflyttede gårde jævnt fordelt i den opdyrkede del af<br />
regionen og gårdene er fortrinsvis lokaliseret ude på markfelterne.<br />
herregård Der ses ingen egentlige herregårde i regionen. Derimod ses den store<br />
skov/plantageejendom Rye Nørreskov, der er en sammenkøbt ejendom<br />
oprettet i slutningen af 1800-tallet med udgangspunkt i en gammel<br />
præstegård samt i en anden større gård. På Rye Nørreskovs jorder langs<br />
skovbrynene ligger en del mindre bygninger, der er tilknyttet<br />
skovdriften, og disse bygninger er søgt opført i lokal stil med<br />
bindingsværk. Gårdens hovedbygning fra starten af 1900-tallet ligger<br />
midt i skoven omkranset af en park.<br />
Mod sydvest ligger de to store plantageejendomme Højkol og Høvild,<br />
begge med store, imponerende hovedbygninger og tilhørende opkøbte<br />
192
gårde. Ejendommene er oprettet af store plantageejere i starten af 1900tallet.<br />
Ejendommenes jordtilliggender dækker næsten hele den<br />
nordvestlige side af Salten Langsø-dalen.<br />
husmandsbebyggelse Centralt i regionen i det åbne land ved Rye Glarbo ligger nogle mindre<br />
husmandsbebyggelser.<br />
I Rye Nørreskov ses gamle skovhusmandsbrug oprettet i 1800-tallet.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Gravhøje i Rye Sønderskov og oldtidsagre vest for Rye Nørre Skov.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Gammel Hulvej vest for Gammel Ry ved skt. Sørens Kilde.<br />
Rye Mølle er en særdeles velbevaret vindmølle med tilhørende<br />
produktionsbygninger, der ligger centralt i Gammel Rye tæt på kirken.<br />
Spor efter kalkovne i Rye Sønderskov og spor efter glasovne i Rye<br />
Nørreskov.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En hovedvej skærer området i øst-vestlig retning. Ellers kun små veje. I<br />
skovene ses gamle og velbevarede vejstrækninger.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
Andet Himmelbjerget ligger i Rye Nørreskov med tilhørende restauration og<br />
hotel.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Ændringerne mellem 1867 og 1930 knytter sig primært til tilplantning af hedearealer.<br />
Mellem 1930 og i dag er arealet med skov er nogenlunde uændret i Rye Nørre Skov. Dog ses<br />
enkelte steder en konvertering fra Hede til nåleskov og endnu flere steder er nåleskov konverteret til<br />
løvskov.<br />
I Rye Sønderskov vest for Gammel Rye ses samme udvikling som i Rye Nørreskov. I begge de<br />
gamle skove er der tillige sløjfet et større antal skovveje siden 1930.<br />
193
Øst for Gammel Rye var der i 1930 store hedearealer og åbent land og her har ændringerne været<br />
mere gennemgribende idet der er plantet nåletræsplantager mellem hedearealerne, så disse nu er<br />
mere eller mindre indesluttede i plantagerne.<br />
Den største udvikling i bebyggelsen er sket i landsbyen Gammel Rye som siden 1930 er<br />
ekspanderet op på den bagvedliggende moræneflade og ned på de lavere liggende<br />
smeltevandsterrasser ned til Mossø og alléstrækningen der omkransede den nordfra kommende<br />
indfaldsvej til byen er blevet sløjfet.<br />
Bebyggelsen i det åbne land er nogenlunde uændret siden 1930, bortset fra tilkomsten af en mindre<br />
samling huse og en skole nord for Melbjerg Skov.<br />
194
Them Morænelandskab (45)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Them Morænelandskab<br />
Nr. 45<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ligger tre store og sammenhængende nåletræsplantager i den<br />
sydvestlige del af regionen. Længst mod nord mellem Sepstrup Sande og<br />
Vrads Sande ligger Skærbæk Plantage iblandet store hedearealer.<br />
Længere mod syd ligger Grane Plantage som går over i Kongsø Plantage.<br />
Skærbæk Plantage er den største og samtidig den mest varierede idet den<br />
både indeholder store områder med hedevegetation samtidig med at den<br />
gennemskæres af en mindre tunneldal, hvor man finder moseområdet<br />
Ansø sammen med flere mindre moser.<br />
Grane Plantage og Køngsø Plantage er homogene og her ses kun enkelte<br />
hedearealer samt et par mindre søer, der ligger en tunneldalsstrækning<br />
(ikke den samme som i Skærbæk Plantage) der løber gennem regionen.<br />
I den nordlige del af regionen ligger Brande Krat og Bødskov Krat, der<br />
begge egentlig er plantninger omkring en tredje lille og næsten tørlagt<br />
tunneldalsstrækning. Brande Krat og Bødskov er løvtræsplantninger, der<br />
efterhånden er blevet omgivet af så mange nåletræsplantninger, at de<br />
udgør et sammenhængende skovområder, der følger tunneldalen fra den<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
nordvestlige grænse og et stykke mod øst ind i regionen.<br />
Landskabet uden for de store skovområder er fyldt med<br />
nåletræsplantninger af meget varierende størrelse. Plantningsmønsteret er<br />
ligeledes varierende men generelt kan det siges, at de er mindst og<br />
samtidig mest fragmenterede i den østlige del af regionen omkring Them.<br />
Her er formerne ligeledes mere uregelmæssige og terrænbestemte og<br />
understreger herved et mere kompliceret og varieret terræn på<br />
morænefladen end længere vestpå.<br />
På mosearealet i Ansø samt i de nærliggende lidt mindre moser ses<br />
sumpskov og krat.<br />
De opdyrkede arealer mellem plantagerne og småplantningerne er opdelt<br />
af mange parallelle, tætliggende levende hegn. Hegnstætheden er dog<br />
relativt lille nord og øst for Them, mens den stiger, jo tættere man<br />
kommer på de store plantager. De fleste af hegnene har en nord-sydlig<br />
orientering.<br />
I den nordlige del af regionen ses kun få og fragmenterede<br />
digestrækninger. Ved Grane Plantage og Kongsø Plantage findes en del<br />
skovdiger, der er vedligeholdt i sammenhængende og mere komplette<br />
forløb.<br />
Omkring den nedlagte jernbane mellem Them og Bryrup ses en lettere<br />
fragmenteret alléstrækning langs den del af banen, der ligger i det åbne<br />
land tættest på Them. Desuden ses tre alléer langs de østfra kommende<br />
indfaldsveje til Salten.<br />
195
Dyrkningsform<br />
landbrug I den nordøstlige del af regionen er landbruget dominerende, lige som det er<br />
tilfældet øst for Grane Plantage og Kongsø Plantage omkring landsbyerne<br />
Vrads og Løve. Dog er landbrugslandskabet her opdelt af<br />
nåletræsplantninger og levende hegn.<br />
blandet landbrug – Arealanvendelsen er sammensat af plantager med søer, moser og<br />
natur<br />
hedearealer og landbrug med småplantninger og levende hegn.<br />
natur/halvkultur Naturarealerne er helt domineret af de store hedepartier, der ses i Skærbæk<br />
Plantage, samt af mindre hedepartier andre steder i regionen.<br />
I de tre tunneldale der skærer morænefladen ses en række mindre søer, samt<br />
nogle større morearealer i og omkring Ansø og omkring den nordligste<br />
tunneldal ses endvidere en del små overdrev.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby De fleste af landsbyerne (Them, Salten, Gjessø og Sepstrup) i regionen<br />
ligger i den nordlige og østlige del, mens kun Vrads og Løve ligger mod<br />
syd. Heraf er Vrads og Them Kirkelandsbyer.<br />
Them er som stationsby den største by i regionen. Den er vokset op<br />
omkring landsbyen Them og stationen, der blev anlagt nord for landsbyen.<br />
Byen er vokset mod syd med beboelseskvarterer.<br />
Salten og Gjessø er ligeledes vokset med beboelseskvarterer. Væksten har<br />
dog været mindre da byerne ikke er stationsby. Desuden har Gjessø aldrig<br />
været en egentlig landsby men blot enkeltliggende gårde der har ligget<br />
relativt tæt.<br />
Sepstrup, Vrads og Løve er alle små landsbyer, der mere eller mindre har<br />
bevaret deres størrelse med undtagelse af Vrads, en tidligere stationsby, der<br />
er vokset ganske lidt.<br />
Ud over de nævnte landsbyer ses der bebyggelser (Tømmerby, Fogstrup og<br />
Asklev), hvor gårdene ligger relativt tæt uden at de er samlet i en egentlig<br />
landsbykerne.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Nordøst for Them ligger et anseligt industriområde, der ligger separat og<br />
altså ikke har noget geografisk sammenhæng med de nærliggende byer.<br />
Indtil flere steder (øst for Asklev, ved Rodelund samt ved Løve) ses<br />
savværker, der understreger skovbrugets store betydning for regionen.<br />
gårde Andelen af gårde i det åbne land i forhold til i landsbyerne er stor, idet<br />
meget af bebyggelsen består af enkeltliggende gårde af forskellig størrelse,<br />
der er blevet anlagt i forbindelse med opdyrkning af de tidligere meget<br />
omfattende hedearealer. Dette mønster er især tydeligt i hele den nordlige<br />
del af regionen uden for plantageområderne, hvor hedearealerne har været<br />
dominerende i 1800-tallet.<br />
I plantagerne er bebyggelsen meget sparsom.<br />
herregård<br />
196
husmandsbebyggelse Der ses ikke nogen egentlige husmandskolonier, som man kender den<br />
fra de gode jorder i Østjylland. Der imod ses en del mindre gårde og<br />
huse, der er små hedelandbrug. Eksempler på dette ses bl.a. nord for<br />
Sepstrup og mellem Asklev og Them.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Mark- og bebyggelsesmønstrene i landsbyejerlavene bærer præg af at<br />
ligge på dårlige sandede hedejorder, der er blevet opdyrket og derpå<br />
delvist tilplantet med nåletræsplantager, efter man har fundet ud af, at<br />
jorderne er for urentable til landbrugsproduktion.<br />
Der ses således hverken stjerne- eller kamudskiftninger, men der imod er<br />
ejerlavene karakteriseret ved at have et uregelmæssigt blokmønster, der<br />
indikerer en forholdsvis ny dyrkningshistorie, hvilket er typisk for<br />
hedebrug.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Hærvejen går igennem regionen fra Kongsø Plantage i syd til Løgager i<br />
nord og langs med strækningen ses kulturmiljøer, der knytter sig til<br />
denne gamle hovedfærdselsåre.<br />
I skovpartiet ved Hjortsballe ligger jernaldergrave, bopladser,<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
agersystemer mv.<br />
Nedlagt jernbanestrækning mellem Them og Bryrup, hvor strækningen<br />
mellem Bryrup og Vrads bruges til veteranbane.<br />
Spor af tørvegravning i Tømmerby-Fogstrup Højmose, hvor man kan se<br />
afgravningsområderne som åbne vandflader.<br />
andet På grænsen til den nord for liggende region ligger Gjessø<br />
Forsamlingshus, som er Danmarks ældste forsamlingshus opført i<br />
marksten i 1847.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Der ses to gennemgående hovedvejsstrækninger gennem hhv. Them og<br />
Salten. Resten af vejene er mindre sogneveje. Især i den vestlige del i<br />
plantagerne er vejtætheden lille.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Der ligger tre telemaster ved industriområdet nordøst for Them.<br />
andet<br />
197
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder Der ligger et stort råstofgraveområde midt i regionen sydøst for<br />
landsbyen Asklev.<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
I midten og slutningen af 1800-tallet var regionen domineret af hedearealer iblandet mindre<br />
landbrugsarealer centreret omkring landsbyerne. Hedearealerne havde størst udstrækning og<br />
sammenhæng mod vest. I den nordøstlige del bl.a. omkring Them og Tømmerby fandtes endvidere<br />
store mosearealer, der er blevet brugt til tørvegravning, mens der langs de små tunneldale, fandtes<br />
både løvtræsplantninger og hedearealer.<br />
Ændringerne i landskabet mellem 1867 og 1930 består delvist af konvertering af hede til landbrug<br />
og af hede til nåletræsplantager. Arealer der er konverteret til landbrug ses primært i den nordlige<br />
del af regionen, hvor den ellers sandede jordbund er iblandet små lerede partier og dermed mere<br />
rentabel. Syd for Sepstrup er Skærbæk Plantage, Snabegård Plantage, Grane plantage og Kongsø<br />
Plantage blevet anlagt på gamle hedearealer.<br />
Mellem 1930 og i dag er konvertering af hedearealer til plantager fortsat, samtidig med at man har<br />
opgivet at dyrke mange af de urentable landbrugsarealer, der ligeledes er blevet konverteret til<br />
plantager. Sporene af datidens store hedearealer ses stadig centralt i regionen omkring Vrads og<br />
Sepstrup i form af store hedepartier i Skærbæk Plantage.<br />
Mosearealerne omkring Them og Tømmerby først blevet brugt til tørvegravning og siden er de<br />
blevet drænet og indlemmet i landbrugslandet, så deres udstrækning i dag er betydeligt reduceret.<br />
Mht. bebyggelsen er der blevet oprettet en del gårde mellem 1867 og 1930, som er oprettet som<br />
hedelandbrug. Denne udvikling ses især i den nordvestlige del eksempelvis omkring Sepstrup.<br />
Mellem 1930 og i dag er bebyggelsesudviklingen centreret omkring landsbyerne, hvoraf Them har<br />
oplevet den kraftigste byvækst, pga. byens tidligere status som stationsby. Salten er ligeledes<br />
vokset, mens de resterende landsbyer mere eller mindre har bevaret den størrelse de havde i 1930.<br />
De overordnede vejstrukturer er bevaret, mens en del markveje er blevet nedlagt siden 1930.<br />
Mellem 1867 og 1930 er nogle af de mindre vejes strukturer blevet ændret og nye markveje er<br />
blevet oprettet i de områder, hvor man har konverteret gamle hedearealer til landbrug og plantager.<br />
Der er siden 1930 blevet plantet en del levende hegn, hvilket sammen med udvidelsen af<br />
plantagearealerne, har været medvirkende til at ændre landskabet markant.<br />
I grove træk har arealanvendelsen i regionen ændret sig fra at være domineret af hede til at være<br />
landbrug med hede, og siden fra landbrug med hede til at være plantager med landbrug.<br />
I forbindelse med disse forandringer, er der sket ændringer i de mønstre, som er betinget af<br />
enkeltelementer såsom bebyggelse, hegn og markveje. Der er altså tale om en region med stor<br />
dynamik.<br />
198
Gludsted Plantage (46)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Gludsted Plantage<br />
Nr. 46<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Størstedelen af den flade hedesletteregion er dækket af de store og<br />
sammenhængende nåletræsplantager Gludsted Plantage, Store Hjøllund<br />
Plantage og Bredlund Plantage. Plantagerne udgør tilsammen et stort<br />
skovområde, der er karakteriseret ved sine meget retlinede strukturer, der<br />
kommer til udtryk både i de lange lige skovbryn og i det meget<br />
regelmæssige net af skovveje, der opdeler plantagerne i parceller.<br />
småplantning/krat/ Sydvest for plantagerne ses et mindre, åbent areal med mindre og<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
rektangulære nåletræsplantninger ved Godrum og Lille Bredlund.<br />
På de åbne arealer ses en del tætliggende og relativt korte hegn med en<br />
nord-sydlig orientering, som deler landskabet op i små rektangulære<br />
partier.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug De åbne arealer sydvest for plantagerne og mellem småplantningerne er<br />
opdyrkede i aflange, regelmæssige markfelter.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af landbrug, småplantninger og plantager.<br />
natur/halvkultur Både i plantagerne og på de mere åbne arealer ses enkelte rektangulære<br />
partier med hedevegetation og der er en gennemgående tendens til at<br />
arealerne er større på plantagerne end i det åbne land.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Den eneste samlede bebyggelse der findes i regionen er Hjøllund, der er<br />
vokset op omkring en station, som blev placeret ved Hjøllund Kro.<br />
Bebyggelsen er først vokset frem efter 1930 og omfatter nu to små<br />
separate boligbebyggelser ved hhv. Hjøllund og Lille Hjøllund.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde På de opdyrkede arealer ligger to samlinger af gårde hhv. lille Bredlund<br />
og Store Bredlund, som kan spores tilbage til midten af 1800-tallet.<br />
Gårdene ligger dog så spredt, at der egentlig er tale om<br />
enkeltgårdsbebyggelse.<br />
I området Godrum Sydvest for Hjøllund ligger endvidere en samling<br />
gårde i en lomme i plantagerne.<br />
Gårdene er blevet anlagt som enkeltgårdsbebyggelse i forbindelse med<br />
opdyrkning af de tidligere store hedearealer i regionen.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
199
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Der ses enkelte gravhøje omkring Store Bredlund.<br />
forsvars-<br />
Savværk nordøst for Hjøllund.<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen krydses af en nord-syd gående hovedvej, der løber parallelt<br />
med jernbanen. Bortset fra de mindre sogneveje er vejstrukturerne i<br />
regionen præget af plantagerne og består af et meget regelmæssigt net<br />
af markveje, der med få undtagelser løber mere eller mindre vinkelret<br />
på hinanden inde i plantagerne.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmølle ved Lille Bredlund og ved Godrum.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads ved Hjøllund.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har ændret sig væsentligt siden midten af 1800-tallet. De daværende store hedearealer var<br />
i midten af 1800-tallet så småt kommet under opdyrkning, hvilket ses af enkeltgårdene i Store<br />
Bredlund og Lille Bredlund, således at der i en del af regionen var igangsat en konvertering fra hede<br />
til landbrugsland. Mellem 1867 og 1930 er der sket store ændringer i arealanvendelsen idet man i<br />
stedet for at bruge heden til landbrugsformål har konverteret den til store sammenhængende<br />
nåletræsplantager. Udbredelsen af plantagerne er nogenlunde uændret fra 1930 til i dag, mens de<br />
åbne arealer omkring Store og Lille Bredlund samt Godrum er blevet yderligere opdyrket og de<br />
hedepartier der fandtes i 1930 er blevet konverteret til enten landbrugsland eller til mindre<br />
nåletræsplantninger.<br />
Bebyggelsen i Hjøllund og Lille Hjøllund er kommet til efter 1930 og vokset op omkring jernbanen,<br />
der er anlagt mellem 1867 og 1930.<br />
200
Bryrup Tunneldal (47)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Bryrup Tunneldal<br />
Nr. 47<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Dalsiderne og dalbunden langs hele tunneldalen er tilplantet med<br />
sammenhængende nåleskov/plantage og regionen er således næsten helt<br />
skovdækket.<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
På de små skovfrie arealer, der især ligger i den sydlige del af regionen<br />
ses korte, tætliggende levende hegn.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Næsten ingen landbrug.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Ud over de udbredte skov og plantagearealer ses en række naturtyper, der<br />
er knyttet til søerne i dalbunden. De arealmæssigt dominerende<br />
naturtyper er hedearealer og i mindre omfang overdrev og mose.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Stationsbyen Bryrup ligger på den nordlige dalside ned til Bryrup Langsø<br />
og har bredt sig både ned i dalen og op på den bagvedliggende moræne.<br />
Byen er vokset mod øst omkring en lille randlandsby med<br />
parcelhuskvarterer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Den eneste større går i regionen er Kolpengård, der ligger syd for Kulsø<br />
på grænsen mellem den tilgrænsende åbne moræneflade og Snabelgård<br />
Plantage.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Der ses en samling små skovboliger på den sydlige dalside syd for<br />
Bryrup og øst for Kulsø ligger enkelte husmandssteder langs den vej, der<br />
løber fra Bryrup og op langs den nordlige dalside.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsstederne i regionen er udstykket i løbet af 1800-tallet og ligger<br />
i de fjerne dele af ejerlavene på de meget kuperede dalsider. På grund af<br />
det komplicerede terræn ligger de ikke i egentlige kolonier, men langs<br />
vejstrækningen der følger ådalen.<br />
fortidsminder<br />
201
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje<br />
jernbane Mellem Bryrup og Snabe Igelsø ses en del af en gammel<br />
jernbanestrækning, der tidligere har forbundet Bryrup med Them. Nord<br />
for Sneglsø ligger banestrækningen som sti.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Der ses to campingpladser i regionen, én nord for Kvindsø og én nord<br />
for Kulsø, samt et hotel ligeledes ved Kulsø.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen i tunneldalen har ændret sig siden 1930 fra at have været en blanding af nåleskov,<br />
større hedearealer samt mindre åbne arealer, til i dag overvejende at være nåleskov/plantage. Især i<br />
den sydlige del af regionen er der blevet plantet en del nåleskov.<br />
Bryrup er vokset en smule mellem 1867 og 1930 og herefter har byudviklingen været mere<br />
omfattende, således at byen har bredt sig både ned i dalen og op på den bagvedliggende<br />
moræneflade.<br />
202
Vinding Morænelandskab (48)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Vinding Morænelandskab<br />
Nr. 48<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Der findes enkelte langstrakte småplantinger som følger terrænets form<br />
omkring de små erosionsdale, der løber ned til den nærliggende Bryrup<br />
Tunneldal. De fleste af disse er nåletræsplantninger.<br />
Der ses meget få levende hegn i regionen, de fleste med en nord-syd<br />
orientering. Digetætheden er ligeledes lille og de fleste af disse ligger i<br />
den vestlige del mellem Bryrup Tunneldal og Velling Skov (begge<br />
udenfor regionen).<br />
”Vejtræer” langs den gamle jernbanestrækning mellem Velling og<br />
Bryrup.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Landbruget i regionen er intensivt opdyrket med relativt store og aflange<br />
markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur De få naturarealer der ses i regionen findes i tilknytning til de snævre<br />
erosionsdale og inkluderer hede, overdrev og eng. Desuden ligger den<br />
mindre mose Sømose sydøst for Vinding.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ligger to landsbyer i regionen, hvoraf den største er kirkelandsbyen<br />
Vinding, der ligger centralt, mens den mindre Velling ligger i den<br />
vestlige del. Begge landsbyer er vejrækkebyer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Der ligger en del udflyttede gårde i det åbne land. Gårdtætheden er størst<br />
i yderkanten af især Vinding ejerlav, idet jordtilliggenderne der er mindre<br />
og derfor levner plads til flere gårde og husmandssteder.<br />
Herregård<br />
husmandsbebyggelse Der ses små husmandssteder mellem de udflyttede gårde bl.a. vest og syd<br />
for Vinding på hhv. Vinding Mark og i Lykkesro.<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
Landsbyejerlav Regionen indeholder udelukkende de to ejerlav Vinding By og Velling<br />
Mark. Vinding der ligger centralt i ejerlavet er stjerneudskiftet og<br />
udskiftningsmønstret indikeres i dag af markveje samt af enkelte<br />
digeforløb, der radierer ud fra landsbyen.<br />
Velling er en vejrækkeby, der på grund af den indeklemte beliggenhed<br />
mellem Velling Skov og tunneldalen syd for Bryrup, er kamudskiftet<br />
mod øst og mod vest.<br />
203
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsstederne i både Lykkesro og på Vinding Mark er<br />
repræsenterede på 1867-kortet og er derfor udstykket i forbindelse med<br />
landboreformerne i starten af 1800-tallet.<br />
Fortidsminder Der ligger en del gravhøje (nogle af dem overpløjede) i området nord<br />
for Vinding, heriblandt den markante samling Ottehøje.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Den tidligere jernbanestrækning der forbandt Vinding med Bryrup og<br />
Brædstrup, ligger i da som bevaringsværdig natursti.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En hovedvej skærer Vinding i øst-vestlig retning.<br />
Jernbane<br />
højspændingsledninger En højspændingsledning går ind til vinding fra syd.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Fire vindmøller på Vinding Mark og en mellem Vinding og Velling.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Campingplads i Velling.<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har generelt ændret sig meget lidt mellem 1867 og 1930 og ændringerne mellem 1930 og<br />
i dag er ligeledes begrænsede.<br />
Efter 1930 knytter de største ændringer i det åbne land sig til opdyrkelse af Vinding Hede i den<br />
østlige del af regionen. Desuden er der især i den vestlige del blevet nedlagt en række diger og<br />
markveje.<br />
Den tidligere jernbanestrækning er blevet nedlagt og i stedet er der etableret en hovedvejsstrækning<br />
gennem Vinding. Mængden og lokaliseringen af bebyggelse i det åbne land og i landsbyerne er<br />
relativt intakt.<br />
204
Salten Ådal (49)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Salten Ådal<br />
Nr. 49<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen er ekstensivt udnyttet og næsten helt dækket ad skov, primært<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
nåleskov iblandet mindre partier med løvskov.<br />
Nord for Salten Å ses er regionen mere åben, dog med en masse små<br />
nåletræsplantninger, der ligger jævnt fordelt i landskabet på den nordlige<br />
dalside. En del af disse plantninger følger terrænet og har derfor<br />
uregelmæssige former mens andre er mere retlinede former.<br />
Der ses sumpskov og krat på nogle af mose og engarealerne i bunden af<br />
dalen.<br />
levende hegn/alléer/ Velling Skov er afgrænset af en lang sammenhængende digestrækning.<br />
vejtræer/diger<br />
Ellers ses næsten ingen hegn og diger.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Der ses en lille smule landbrug på de fragmenterede markfelter på den<br />
nordlige dalside og en stor del af disse er ekstenisvt drevne arealer med<br />
MVJ-aftaler.<br />
blandet landbrug –natur Den nordlige dalside er en blanding af småplantninger, eng, mose,<br />
overdrev og landbrug (ekstensivt).<br />
natur/halvkultur Ud over skovarealerne ses en del natur og halvkulturarealer i regionen<br />
som primært er sø, mose, eng samt enkelte hede og overdrevsarealer.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Den eneste samling af huse er Katrinedal som ligger centralt i regionen i<br />
dalbunden nord for Igelsø.<br />
Landsbyen er en samling huse, der er vokset op omkring Katrinedal<br />
Vandmølle og omkring møllen fandtes andre mindre produktioner af<br />
redskaber af forskellige typer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Regionen er pga. beliggenheden i et sandet, skovdomineret og svært<br />
opdyrkeligt landskab ses kun meget få gårde.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Der ses en række små husmandssteder, som ligger spredt langs en mindre<br />
vej i dalbunden og langs den nord-syd gående vej der går gennem<br />
Katrinedal.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsstederne i regionen ligger spredt, da områdets naturmæssige<br />
kompleksitet har begrænset mulighederne for landbrugsdrift.<br />
205
fortidsminder Stor koncentration af gravhøje i Løndal Skov<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Katrinedal vandmølle har været brugt som både kornmølle og<br />
savværksmølle og i dag er der dambrug knyttet til stedet. Både<br />
stemmeværk, møllehus, savværksbygninger og dambrugsbassiner er<br />
bevaret.<br />
Katrinedal teglværk med bevarede produktionsbygninger og ringovn er<br />
bevaret.<br />
Længere mod vest tæt på regionsgrænsen ligger Lystrupminde<br />
savmølle med bevarede produktionsbygninger og stemmeværk.<br />
andet Der ses en del dambrug langs Salten Å.<br />
Regionen har som helhed en stor kulturhistorisk værdi i kraft af<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen krydses af en enkelt hovedvej, som passerer forbi Katrinedal<br />
Mølle, ellers er der kun små biveje og markveje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har altid været en ekstensivt drevet region, og den har i dag bibeholdt det ekstensive<br />
præg.<br />
De primære forandringer knytter sig til perioden mellem 1930 og i dag og er knyttet til<br />
arealanvendelsen. En del af skovarealerne syd for regionen er blevet konverteret fra løv til nål,<br />
samtidig med at hedearealer ligeledes er blevet konverteret til nål. Nord for åen var der tidligere<br />
mere åbent med en blanding af landbrug, hede, overdrev og mose. I dag er denne del af regionen<br />
blevet plantet til med mindre nåletræsplantninger ligesom nogle af hedearealerne er konverteret til<br />
nål. Udnyttelsesmæssigt er der kommet en del dambrug til regionen og de tidligere produktioner<br />
(fremstilling af forskellige redskaber, savværk og teglværk), der var knyttet til Katrinedal Mølle og<br />
Lystrupminde Mølle er stoppet, hvilket betyder at produktionsbygningerne bruges til andre formål.<br />
Der er desuden kommet lidt flere huse til i Katrinedal.<br />
206
Mossø Sølandskab (50)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Mossø Sølandskab (Amtsgrænsen skærer regionen midt gennem Mossø,<br />
Gudenådalen og Salten Langsø og derfor er det kun den nordlige kyst,<br />
som ligger i Århus Amt, der bliver behandlet følgende).<br />
Nr. 50<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Langs hele den nordlige kyststrækning ligger adskillige større og mindre<br />
partier med nåletræsplantager med oftest retlinede skovbryn. Både<br />
plantager og småplantninger hænger sammen med store skovområder i de<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
tilstødende regioner.<br />
Enkelte steder især i den østlige del af regionen går plantagerne over i<br />
mindre og usammenhængende nåletræsplantninger, der dog ligger så tæt,<br />
at de som hele udgør en større sammenhængende plantage.<br />
På moræneknolden ved Boes ændrer plantningerne karakter til<br />
overvejende at være løvtræsbevoksning, der ligger langs kanten af<br />
moræneknolden.<br />
De utilplantede arealer mellem plantningerne er de fleste steder adskilt af<br />
korte og tætliggende levende hegn, med undtagelse af den del af den<br />
sandede moræneflade, der ligger øst for Boes og på Alken Enge øst for<br />
Mossø. Hegnene har en nord-sydlig orientering.<br />
Der ses næsten ingen diger i regionen bortset fra enkelte fragmenterede<br />
strækninger omkring Boes.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbrug ses primært på den sandede moræneflade omkring Boes, samt<br />
enkelte som små, fragmenterede markfelter på de åbne felter mellem<br />
plantager og småplantninger. De fragmenterede landbrugsarealer<br />
koncentrerer sig om den del af regionen, der ligger tæt på Gammel Ry i<br />
den tilstødende region.<br />
blandet landbrug –natur Regionen ses at bestå af primært tilplantede arealer og derudover ses en<br />
godt blandet mosaik af landbrug og naturarealer som både inkluderer<br />
både, moser, enge og heder.<br />
natur/halvkultur Der ses en lang række mose- og engarealer som ligger i tilknytning til de<br />
lave områder omkring søerne og den del af Gudenåen, der forbinder<br />
søerne. På de lidt højereliggende terrassepartier ligger enkelte<br />
hedearealer, hvoraf det største er Næsset som ligger vest for Salten<br />
Langsø.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby De eneste to landsbyer der ligger i regionen er Boes og Alken Boes ligger<br />
på en sandet moræneknold mellem Mossø, Guedensø og Vessø og<br />
landsbyen har en del velbevarede ældre bindingsværkshuse, der har været<br />
daglejerboliger. Alken er en lille samling huse, der efter 1930 er vokset<br />
op omkring en tidligere station, som var placeret lidt sydvest for<br />
landsbyen Alken.<br />
207
yområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der ligger en del udflyttede gårde omkring landsbyen Boes ligesom der<br />
mellem Gammel Ry og Gudenåen ses enkelte af disse. Ellers er<br />
gårdtætheden i regionen generelt lille.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Der ligger få enkeltliggende husmandssteder i Gammel Ry’s ejerlav<br />
mellem byen og Gudenåen.<br />
fritidshuse To mindre sommerhusområder ligger hhv. syd for Alken og syd for<br />
Gudenåen og Gammel Ry.<br />
andet Nord for Boes ligger Fiskerhuse, som er en lille samling huse, der<br />
formodentlig har ernæret sig ved en blanding af fiskeri og landbrug.<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Boes er stjerneudskiftede med gårde, der er udflyttet mod nord og mod<br />
øst. Udskiftningsmønsteret indikeres bl.a. af vejstrukturerne, af de<br />
levende hegn og af de resterende digestrækninger, der findes tættest på<br />
byen.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Der ses ingen egentlige husmandskolonier i regionen. Derimod ligger<br />
der enkelte husmandssteder rundt omkring i landskabet.<br />
fortidsminder Område med bopladser nordvest for Alken samt langs gudenåen mellem<br />
Gudensø og Mossø.<br />
Mellem Gudensø og Mossø ligger ruinerne af det gamle<br />
Cistercienserkloster Øm Kloster, samt gamle vandingskanaler som er<br />
gravet mens klosteret var i funktion. Klosteret var både religiøst centrum<br />
og handelscentrum samtidig med at det havde hospitals- og<br />
skolefunktion.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun mindre veje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
208
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads mellem Gudensø og Vessø.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer omkring Mossø er sket mellem 1930 og i dag, hvorimod regionen i perioden<br />
fra midten af 1800-tallt og til 1930 har været forholdsvis uforandret.<br />
Det er primært arealanvendelsen, der har ændret sig i kraft af gradvis tilplantning af de tidligere<br />
åbne arealer på terrassepartierne. Således er terrasserne mellem erosionskløfterne i den nordligt<br />
tilgrænsende region og strækningen langs Gudenåen og Salten Langsø, der tidligere var åbne<br />
områder med sporadisk hedevegetation, blevet til et lukket plantagelandskab. Den samme udvikling<br />
er sket på arealerne omkring Øm Kloster ved Emborg syd for Gudensø. Vejstrukturen er dog<br />
bibeholdt i de tilplantede områder.<br />
Omkring Boes er graden af tilplantning mindre, da området er basis for landsbyen<br />
landbrugsproduktion. Her er tilplantningen foregået især vest for byen mens arealerne mod nord og<br />
øst er friholdt til fortsat landbrugsproduktion og samtidig er der blevet plantet en anselig mængde<br />
levende hegn vest for landsbyen. Løvtræsarealerne Boes Skov og Dambæk Skov er dog ældre<br />
skovpartier, der eksisterede tilbage i midten af 1800-tallet.<br />
Lavbundsarealerne med eng og mose har kun i mindre grad ændret udbredelse. Især syd for Alken<br />
er disse naturarealer blevet mindre.<br />
Bebyggelsesmæssigt er de største forandringer knyttet til oprettelsen af bebyggelse omkring Alken<br />
station samt oprettelse af de to sommerhusområder, begge dele efter 1930.<br />
209
Ry Dødislandskab (51)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Ry Dødislandskab<br />
Nr. 51<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der registreres kun ét skovområde i selve regionen, blandingsskoven<br />
Overskov der ligger mellem Forlev, Hårby og Mesing. Den er dog<br />
omgivet af større skovarealer, der danner grænse og derfor har en<br />
visuel betydning for regionen.<br />
småplantning/krat/ Der ses enkelte mindre plantninger (både løv og nål) som ofte er<br />
sumpskov<br />
tilknyttet lave partier i landskabet såsom små erosionsdale og moser.<br />
levende hegn/alléer/ Der registreres meget få diger, levende hegn og vejtræer i regionen og<br />
vejtræer/diger<br />
ingen alléer.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store åbne markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Generelt meget få natur- og halvkulturarealer.<br />
Små vandhuller og moser på dødisfladen, dvs. især i den østlige del<br />
(dog ikke i mindre koncentration en normalt på dødisflader). Enkelte<br />
overdrevsarealer omkring sydgående erosionsdal ved Bjedstrup.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby 7 mindre landsbyer ligger jævnt fordelt på dødisfladen, hvoraf Mesing<br />
er kirkelandsby og Svejstrup har en kirke liggende uden for byen i det<br />
åbne land, mens Illerup er en randlandsby, beliggende ned til Illerup Å.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde<br />
gårde Der ligger en masse gårde jævnt fordelt i det åbne land og især i den<br />
østlige del er gårdtætheden stor. En del af de store og mellemstore<br />
gårde er udflyttergårde, mens en del af de mindre gårde er<br />
husmandsbebyggelser.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Lille husmandsbebyggelse nord for Bjedstrup ved Østerlev Huse<br />
(oprettet i slutningen af 1800-tallet).<br />
Vest for Forlev ses en lille unavngiven husmandsbebyggelse ligeledes<br />
oprettet i slutningen af 1800-tallet.<br />
Nord for Mesing på Mesing Mark ligger en større husmandsbebyggelse<br />
oprettet i slutningen af 1800-tallet.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Mesing har tydeligt stjerneudskiftningsmønster som i landskabet især<br />
er markeret af indfaldsvejene til byen. Mønsteret fremtræder tydeligst,<br />
når man kigger på det mønster matriklernes indbyrdes placering<br />
danner.<br />
Hårby, Forlev og Illerup har alle et mindre tydeligt, men dog<br />
210
erkendeligt stjerneudskiftningsmønster, og som for Mesing gælder det<br />
her, at mønstrene kun understreges af indfaldsvejene og af matriklernes<br />
indbyrdes placering.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Fælles for husmandsudstykningerne er, at de er forholdsvis små og<br />
uregelmæssige og ligger i udkanten af landsbyejerlavene på enten ret<br />
kuperet jord eller tæt på moseområder.<br />
De er alle oprettet i slutningen af 1800-tallet og kan derfor<br />
kategoriseres som statshusmandsbrug.<br />
fortidsminder Der ses større koncentrationer af fortidsminder (gravhøje) i den<br />
vestlige del af regionen.<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Fint net af mindre veje samt to gennemgående hovedveje. Regionen<br />
skæres af godt 1 km motorvejs i den sydøstlige del.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller nordvest for Forlev og Nord for Mesing.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Området grænser op til industriområdet i stationsbyen Ry.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads syd for Veng i den nordøstlige del af regionen.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Der er generelt ikke sket særlig store ændringer i området mellem 1867 og 1930. Mellem 1930 og i<br />
dag er der sket lidt flere ændringer uden at de dog har ændret landskabet nævneværdigt.<br />
Ændringerne kan henføres til nedlæggelse af markveje og diger, mens de små afløbsløse lavninger i<br />
højere grad er blevet drænet og indlemmet i landbrugsarealerne.<br />
I 1930 registreres der to langstrakte alléstrækninger langs de to nuværende hovedveje. Disse<br />
alléstrækninger spores i dag kun i kraft af enkeltstående vejtræer.<br />
Mht. bebyggelsen har kun Svejstrup oplevet en mindre grad af parcelhusbebyggelse og den vestlige<br />
del af regionen er påvirket af byvæksten omkring Ry, der ligger i det tilstødende område.<br />
211
Jeksen Morænelandskab (52)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Jeksen Morænelandskab<br />
Nr. 52<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder en del arealer med blandingskov (primært løv),<br />
hvoraf det største udgøres af Kolskov og Adslev Skov, der strækker sig<br />
langs den nordlige side af Jeksen dalen. Af mindre skovområder, ses<br />
Bakkeskov syd for Stjær og Synnøvelund/Rammel Ås.<br />
Nordøst for Stjær ligger Stenskov, der udelukkende er løvskov.<br />
småplantning/krat/ I nær tilknytning til skovarealerne ses mindre plantninger med løv og<br />
sumpskov<br />
nål.<br />
levende hegn/alléer/ Disse elementer er stort set fraværende i regionen.<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug omkring landsbyen Stjær. Gartneri øst for Stjær.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af landbrug, skov og ådal.<br />
natur/halvkultur Mindre enge moser og overdrev i Jeksendalen, ellers næsten ingen<br />
naturarealer.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Kirkelandsbyen Stjær ligger som tilbagetrukket randlandsby centralt i<br />
området, mens Jeksen ligger som randlandsby mellem morænen og<br />
Jeksendalen. Ingen af landsbyerne har været udsat for nævneværdig<br />
byvækst bortset fra enkelte mindre parcelhusområder.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde<br />
gårde Der ligger en del gårde spredt i det åbne land. En del ligger som<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyen Stjær har kamudskiftningsmønster, hvilket understreges af,<br />
at den ligger som en tilbagetrukket randlandsby ned til den nord for<br />
liggende Århus Ådal.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Der ses stadig en del gamle møllesteder langs Jeksen Bæk, bl.a<br />
Pindsmølle, Dørup Mølle samt den ret intakte Bodil Mølle, hvor hele<br />
møllegårdskomplekset stadig eksisterer.<br />
andet I Stjær ligger det store og meget markant udseende missionshus<br />
Bethesda, der blev opført i 1923.<br />
212
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun enkelte mindre veje.<br />
Jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder Større råstofgraveområde syd for Stjær.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har som helhed kun oplevet få ændringer siden 1867.<br />
Disse består primært i tilkomsten af parcelhuskvarterer omkring Stjær, samt af en gradvis tilkomst<br />
af flere gårde på morænefladen.<br />
Skovpartierne har kun ændret sig en smule og formodentlig har de partier, som ligger ned til dalene<br />
(både Jeksen Bæk og erosionsdalen der løber vest herfor) i højere grad haft karakter af<br />
overdrevsarealer. Enkelte levende hegn og diger siden 1930.<br />
213
Tranbjerg Dødislandskab (55, 54)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Tranbjerg Dødislandskab. (Regionen inkluderer store dele af Hørning<br />
morænelandskab, da der stort set ikke er forskel på hverken<br />
bebyggelsesmønster, arealanvendelse, jordbund eller terræn i de to<br />
regioner).<br />
Nr. 55, 54<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder meget få skovområder, og dem der findes er ca. 1<br />
km 2 store løvskovspartier.<br />
Heriblandt Østergård Skov sydvest for Malling (løvskov iblandet nål),<br />
Ravnholt skov vest for Mårslet (løvskov), Storskov vest for Stavtrup<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
(løvskov iblandet nål).<br />
Der ses enkelte mindre løvtræsplantninger jævnt fordelt i regionen, de<br />
forekommer dog ikke i et antal, så de kan siges at være dominerede.<br />
Nogle ligger i det åbne land og nogle er bynære beplantninger.<br />
Der ses meget få levende hegn og diger fra Mårslet og mod nord, mens<br />
der langs kysten samt i den sydlige del af regionen ses større<br />
koncentrationer af disse elementer.<br />
Allé/vejtræer langs indfaldsvej til Malling (fra Ask).<br />
Allé til gården Norslund ved Norsminde Fjord.<br />
Alléer ved indfaldsveje til Vilhelmsborg.<br />
Allé ved indfaldsvej til Constantinsborg.<br />
Alléer/vejtræer ved indfaldsvejene til Østergård (ved Tulstrup).<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store markfelter især i den nordlige del.<br />
Gartnerier i den nordøstlige del af regionen i det bynære<br />
landbrugslandskab.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Natur og halvkulturarealer forekommer i et arealmæssigt omfang, der<br />
ikke er dominerende i regionen.<br />
Småsøer og vandhuller er jævnt fordelt i den nordlige og sydlige del af<br />
regionen og i tilknytning hertil ses mindre mose- og engarealer.<br />
Centralt i regionen er disse elementer næsten fraværende.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby En del mindre landsbyer på dødisfladen, hvoraf Malling, Beder, Mårslet,<br />
Tranbjerg, Hørning, Viby, Stavtrup og Ormslev har vokset sig store pga.<br />
funktionen som stationsbyer.<br />
byområde/forstad De tidligere landsbyer Stavtrup, Holme og Terp er vokset sammen med<br />
Århus og danner sammenhængende forstadsområder i udkanten af byen.<br />
Industriområde Større industriområder findes nær Århus mellem Viby og Holme samt i<br />
Hasselager og i Hørning.<br />
214
gårde Der ligger en del spredte gårde i det åbne land. I den centrale del (i det<br />
egentlige dødislandskab) især på Ingerslev Hede og Ravnholt Hede er de<br />
fleste af gårdene jævnt fordelt, mens de koncentrerer sig om vejforløb i<br />
den nordlige og sydlige del af regionen, hvor morænen dominerer. Langt<br />
de fleste af gårdene er udflyttergårde.<br />
herregård Østergård fra (vest for Malling), hørte fra 1447 hørt til Øm Kloster,<br />
hovedbygning fra 1835.<br />
Hovedgårdene Constantinsborg og Vilhelmsborg ligger begge tæt på<br />
regionen og har derfor jorder inden for regionens grænser.<br />
husmandsbebyggelse Formodenlig husmandssteder i Neder Fløjstrup (oprettet mellem 1867 og<br />
1930), Malling Bjerge (oprettet inden 1867), Testrup Mark (oprettet inden<br />
1867) samt på Ravnholt Hede og Solbjerg Heder (oprettet inden 1867).<br />
fritidshuse Større sommerhusområder langs Ajstrup Strand.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Svært at erkende udskiftningsmønstre omkring mange af byerne, da<br />
byvækst har sløret billedet. Dog ses en større stjerneudskiftning omkring<br />
Malling og mindre stjerneudskiftninger omkring Ormslev og Adslev.<br />
Ellers er det formodentlig blokudskiftninger der ses i tilknytning til en<br />
række af landsbyerne.<br />
hovedgårdsejerlav Jorderne til Østergård Hovedgård vest for Malling adskiller sig ikke<br />
særligt fra de omkringliggende jorder. Dog ses store markfelter, enkelte<br />
alléer/vejtræer samt det gamle skovparti Østergård Skov.<br />
En stor del af Vilhelmsborgs jorde ligger i regionen og har i høj grad<br />
hovedgårdspræg pga. størrelse, alléer og diger.<br />
Constantinsborgs jorder ligger i Regionen med store markfelter, alléer<br />
samt en gammel mindre hovedgårdsskov.<br />
husmandsudstykninger Samtlige husmandsudstykninger er oprettet relativt tidligt om kan derfor<br />
formodentlig kategoriseres som statshusmandsbrug. De ligger typisk på<br />
arealer i udkanten af ejerlavene, med navne der indikerer at jorderne har<br />
været urentable at dyrke.<br />
fortidsminder Landsbyerne Storenor og Ajstrup, har bevaret den gamle landsbystruktur.<br />
Gravhøje, højryggede agre, vejstenkister, skeldiger… i Store Skov/Lille<br />
Skov ved Stavtrup.<br />
Stavtrup Stationsbygning i nationalromantisk stil.<br />
Nedlagt jernbanestrækning mellem Århus, Stavtrup, og Ormslev.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
215
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Motorvejsstrækning nord for Hørning, Hasselager og Kolt.<br />
Fem hovedvejsstrækninger skærer området alle med retning mod<br />
Århus.<br />
Vejtætheden er størst i den nordlige del af området.<br />
Ellers er området gennemskåret af et tæt net af mindre veje, der<br />
forbinder landsbyerne.<br />
jernbane Jernbanestrækning mod syd mellem Århus, Tranbjerg, Mårslet, Beder<br />
og Malling, samt mod vest fra Århus over Viby og Hasselager.<br />
højspændingsledninger Området gennemløbes af adskillige højspændingsledninger, bl.a. vest<br />
og syd om Hørning, mellem Kolt og Ormslev, mellem Tranbjerg,<br />
Hasselager og Hørning samt vest og syd for Mårslet.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen grænser op til Århus og indeholder nogle af byens sydvestlige<br />
forstadsområder.<br />
Især den nordøstlige del af regionen er præget af bynærheden, og de<br />
tidligere landsbyer langs indfaldsvejene til Århus er her vokset med<br />
parcelhuskvarterer og serviceerhverv. Dette resulterer i arme med tæt<br />
bebyggelse der radierer ud fra Århus.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Sommerhusområde og campingplads ved Ajstrup Strand<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De udviklingsmæssige faktorer, der har påvirket området i størst omfang er byvækst og<br />
industrialisering af landbruget.<br />
Mht. byvækst er området tættest på Århus mest påvirket samt områderne omkring stationsbyerne<br />
Tranbjerg, Mårslet, Hasselager, Hørning, Malling og Beder. Siden 1930 har forstadsudviklingen<br />
ædt store landbrugsarealer og landsbyer er enten blevet nedlagt eller opslugt af nyere boligbyggeri<br />
og servicecentre (Viby, Holme og Skåde). Den kraftige Byudvikling har i mange tilfælde sløret<br />
gamle landsby- og dyrkningsstrukturer.<br />
I det åbne land er de største forandringer knyttet til industrialiseringen af landbruget, hvilket har<br />
resulteret i større markfelter vha. fjernelse af levende hegn og diger. Dette er især tydeligt i den<br />
nordlige del af området, men ses også længere mod syd. Mht. naturarealerne er tidligere våde<br />
arealer, som der især forekom mange af på dødisfladen, blevet tørlagt og inkluderet i<br />
landbrugslandskabet.<br />
Udbredelsen af områder med skov er stort set uændret og småplantninger er ofte knyttet til<br />
lavtliggende våde områder, hvor der tidligere var sumpskov eller moser.<br />
216
Holme Randmoræne (56)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Holme Randmoræne<br />
Nr. 56<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder flere større skove (Fløjstrup Skov og Storskov og<br />
Torskov), der i sammenhæng udgør et langstrakt kystnært skovparti.<br />
Skovene er primært løvskove, men i Storskov og Fløjstrup Skov ses<br />
mindre nåletræspartier.<br />
Separat fra de større skove ligger de to mindre løvskovpartier Hørret<br />
Skov samt skovene omkring godset Vilhelmsborg (Dyrehave og<br />
Skalbjerg).<br />
småplantning/krat/ Der ses meget få fritliggende småplantninger i regionen.<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Der forekommer kun få levende hegn og diger, mens lange alléer ses<br />
ved indfaldsvejene til Hovedgården Moesgård. De mest intakte af<br />
digeforløbene omkranser skovpartierne på hovedgårdjorderne.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug i den vestlige halvdel af regionen.<br />
blandet landbrug –natur Regionen er delt i to, hvoraf den vestlige halvdel indeholder<br />
landbrugsdrift og den østlige, kystnære halvdel indeholder store og<br />
gamle skovområder.<br />
natur/halvkultur Langs Giber Å og langs kysten ved Moesgård Strand ses flere<br />
overdrevsarealer, mens der i tilknytning til lavninger og erosionsdale i<br />
randmorænen ses enkelte våde enge og mosearealer. Generelt er den<br />
arealmæssige andel af naturarealer i den opdyrkede del af regionen<br />
lille.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ligger enkelte mindre og relativt intakte landsbyer (Fulden, Hørret<br />
og Langballe) i denne ellers bynære region.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde<br />
gårde Der ligger relativt få gårde i det åbne land, da en stor del af de åbne<br />
landbrugsarealer hører under hovedgårdsejerlav. De gårde der ses<br />
ligger typisk langs vejene, især langs vejen der følger de langstrakte<br />
randmoræneformer mellem Mårslet og Århus.<br />
herregård Moesgård (nord for Fulden) blev oprettet i omkring 1560 og ligger nu<br />
meget intakt med hovedgård, avlsbygninger, have, parkanlæg og<br />
linnealléer. Gården fungerer i dag som museum.<br />
Vilhelmsborg (vest for Fulden) med hovedbygning fra 1844,<br />
ladegårdsanlæg og alléer, der dog ligger i den tilstødende region.<br />
Gården fungerer i dag som stutteri.<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
217
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne Fulden, Hørret og Langballe (alle vejrækkebyer) har i stor<br />
udstrækning bevaret de gamle landsbystrukturer mht. vejforløb og<br />
bebyggelsesmønster, samtidig med at de har undgået byvækst.<br />
hovedgårdsejerlav Moesgårds ejerlav ligger udelukkende på randmorænen og er opdelt<br />
mellem løvskovsarealer på sandet jord mod øst og store åbne<br />
markfelter på mere lerholdig jord mod vest. På indfaldsvejene ses<br />
længere alléstrækninger, og i forbindelse med hovedgårdsbygningen<br />
ses et større have og parkanlæg, der går over i egentlig skov.<br />
Vilhelmsborg ligger længere inde i landet og her er fordelingen mellem<br />
skov og åbent land domineret af sidstnævnte. De eneste skovarealer der<br />
ligger i ejerlavet er knyttet til hovedgården og følger den erosionsdal,<br />
hvori Giber Å løber. Ellers er jorderne domineret af store åbne<br />
markfelter med alléer langs indfaldsvejene og meget få levende hegn.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Stor koncentration af oldtidsminder i Hørret Skov, samt grave og<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
højryggede agre i hele det skovdækkede kystnære område.<br />
Fulden Mølle og Skovmølle ligger langs Giber Å.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvejen mellem Århus og Odder skærer midt gennem området.<br />
Ellers kun mindre veje, der også gennemskærer skovene.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger To højspændingsledninger skærer det øverste nordvestlige hjørne, der<br />
også er et af de mest bynære områder i regionen.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller nord for Hørret Skov.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Området grænser op til Århus-forstæderne Holme, Højbjerg og Skåde.<br />
Bebyggelsen i byområderne er fortrinsvis parcelhusbebyggelse og<br />
lange strækninger af byranden er ikke afskærmet af beplantning.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads i Skåde Bakker.<br />
Ridebaner omkring Vilhelmsborg.<br />
andet<br />
218
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Der er generelt sket meget få ændringer i regionen mellem 1867 og 1930.<br />
Udbredelsen af løvskovsarealerne er i dag så godt som uændrede i forhold til 1867, hvilket kan<br />
begrundes med at de er gamle herregårdsskove bortset fra Hørret Skov.<br />
Arealanvendelsen i det åbne land fremtræder relativt intakt, idet der stadig ses omtrent den samme<br />
fordeling mellem landbrugsarealer og naturarealer. Mht. bebyggelsesmønsteret er der siden 1930<br />
kommet mere bebyggelse til især langs forbindelsesvejene der forbinder de større byer med Århus.<br />
Selve landsbyerne er relativt intakte, mens der er blevet anlagt en større parcelhusbebyggelse nord<br />
for Hørret Skov.<br />
De tilgrænsende områder har dog været udsat for omfattende byvækst siden 1930, hvilket påvirker<br />
området visuelt.<br />
219
Malling Randmoræne (57)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Malling Randmoræne<br />
Nr. 57<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der findes to egentlige løvskovsarealer (med en smule nål) i regionen.<br />
Østerskov som ligger i tilknytning til hovedgården Østergård, og<br />
Fredhave der ligger længere mod syd i tilknytning til erosionsdalen, hvori<br />
Asbæk løber.<br />
småplantning/krat/ Der ses enkelte mindre løvtræsplantninger og lidt færre<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
nåletræsplantninger jævnt fordelt i regionen.<br />
Der ses relativt få levende hegn og diger i regionen og mønsteret er<br />
uregelmæssigt undtagen omkring randlandsbyen Assedrup.<br />
Diger forekommer med samme udbredelse og i samme mønster som<br />
hegnene og der ses et stor sammenfald mellem disse elementer.<br />
Der ses ingen egentlige alléer, mens vejtræer forekommer enkelte steder<br />
bl.a. ved indfaldsvejen til gårdene Engdal (vest) og Norslund (øst) samt<br />
langs vejen der følger Assedrup Bæk.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store markfelter. Gartneri ved Fredhave Skov.<br />
blandet landbrug –natur Større samlet areal med græssede enge syd for Østerskov.<br />
natur/halvkultur Meget få natur- og halvkulturarealer bortset fra enkelte mindre enge.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ses ingen egentlige landsbyer i regionen. Derimod ligger der enkelte<br />
små samlinger af gårde f.eks. Tvenstrup, Svorbæk og Synnedrup.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Der ligger en del både store og små gårde jævnt fordelt i det åbne land,<br />
undtagen i og omkring hovedgårdsejerlavet til Østergård.<br />
Herregård Østergård fra (vest for Malling), hørte fra 1447 hørt til Øm Kloster og har<br />
en hvidpudset hovedbygning fra 1835.<br />
husmandsbebyggelse Formodentlig husmandssteder i Malling Bjerge.<br />
fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Randlandsbyen Assedrup, der ligger i den tilstødende smeltevandsdal,<br />
har en del af sit ejerlav i regionen. Dette strækker sig med en tydeligt<br />
kamudskiftning op på randmorænelandskabet.<br />
hovedgårdsejerlav Jorderne til Østergård Hovedgård vest for Malling adskiller sig ikke<br />
særligt fra de omkringliggende jorder. Dog ses store markfelter, enkelte<br />
alléer/vejtræer samt det gamle skovparti Østergård Skov.<br />
220
husmandsudstykninger Malling Bjerge (opført inden 1867). Enkelte af de oprindelige gårde er<br />
fjernet i dag og de resterende gårde er vokset betydeligt, så<br />
bebyggelsen har derfor ændret karakter.<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej mellem Malling og Odder skærer området. Ellers kun mindre<br />
veje.<br />
Jernbane Jernbanestrækning der bruges som privatbane løber gennem området<br />
mellem Malling og Odder.<br />
højspændingsledninger Området er gennemløbet af to højspændingsledninger, der begge løber<br />
i en nord-syd gående retning.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøllepark nordvest for Assedrup.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen grænser op til Odder mod sydvest og Malling mod nordøst.<br />
Påvirkningen fra byområderne er formodentlig størst i forbindelse med<br />
Malling, da denne bygrænse kun har enkelte partier med afskærmende<br />
bevoksning.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området har ændret sig meget lidt mellem 1867 og 1930. Arealanvendelsesmæssigt er ændringerne<br />
mellem 1930 og i dag små og de største forskelle kan henledes til fjernelse af levende hegn og diger<br />
efter 1930, samt til at gårdene generelt er blevet større. Bebyggelsesmønsteret og vejstrukturerne er<br />
generelt uændrede.<br />
Der har endvidere tidligere (1930) været lange vejstrækninger med alléer omkring Starup, på<br />
hovedvejen mellem Malling og Odder samt på én af indfaldsvejene til Tvendstrup.<br />
221
Solbjerg Sølandskab (58)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Solbjerg Sølandskab<br />
Nr. 58<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Agerskov lige nord for Solbjerg Sø er den eneste regulære skov<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
(løvskov) i regionen.<br />
Især omkring den nordlige del af Solbjerg Sø ses smalle bræmmer med<br />
løvtræsplantninger langs søbredden, samt langs Pilbrodalen der løber<br />
syd for Søen.<br />
Syd for Solbjerg by ses en strækning med sumpskov og krat i<br />
Pilbrodalen.<br />
Der ses næsten ingen levende hegn og diger i regionen.<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store åbne markfelter.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af landbrugsarealer og naturarealer i den del af Pilbrodalen,<br />
der ligger sydøst for Solbjerg.<br />
natur/halvkultur Overdrevsarealer i Pilbrodalen syd for Solbjerg Sø, samt enge og<br />
mosearealer i den del af Pilbrodalen der ligger øst for Solbjerg by.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Regionen er bymæssigt set domineret af byerne Stilling (stationsby) og<br />
Solbjerg, der ligger i hver sin ende af sølandskabet. Begge byer er<br />
landsbyer som er vokset til mindre provinsbyer med<br />
parcelhusbebyggelse og industri omkring hhv. jernbane- og<br />
hovedvejsstrækning.<br />
Kirkelandsbyerne Vitved (fortelandsby med bevaret gårdstruktur, bl.a.<br />
sammenbyggede gårde) og Blegind ligger symmetrisk på hver sin side<br />
af Solbjerg Sø. Det er begge større landsbyer, som har et meget tydeligt<br />
stjerneudskiftningsmønster og er beliggende på lerholdig morænejord.<br />
Begge landsbyer er vokset er smule.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde Der ligger en arm med industribebyggelse nord for Stilling, samt et<br />
mindre område i Solbjerg.<br />
gårde Gårdene i regionen er middelstore til store og lokaliseret i det åbne land<br />
omkring Blegind og Vitved med en placering, der er karakteristisk for<br />
udflyttede gårde.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Syd for Pilbrodalen på Vitved Hede ses en husmandskoloni som er<br />
udstykket fra Vitved (oprettet mellem 1867 og 1930).<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Både Vitved og Blegind er stjerneudskiftede og mønsteret fremtræder<br />
tydeligt i kraft af markstrukturer og markvejsforløb. Omkring Vitved er<br />
222
det kun få gårde, der er udflyttede, mens antallet er betydeligt større<br />
omkring Blegind.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Vitved Hede er en statshusmandskoloni, der er blevet oprettet på jorder<br />
langt væk fra landsbyen.<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Tidligere tørvegravning sydvest for Blegind samt Pilbrodalen syd for<br />
Solbjerg.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Primært mindre veje og markveje omkring søen. Dog<br />
hovedvejsstrækning i den sydlige del af området ved Solbjerg, og<br />
motorvejsstrækning umiddelbart nord for området ved Stilling.<br />
jernbane Jernbane på den nordlige områdegrænse.<br />
højspændingsledninger En højspændingsledning skærer området mellem Stilling og Vitved<br />
samt nordvest for Blegind.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller øst for Blegind.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Selve de opdyrkede moræneflader har kun ændret sig ganske lidt siden 1867, da de hele tiden har<br />
været intensivt opdyrkede og. Bebyggelsesmønsteret i landsbyerne Vitved og Blegind samt gårdene<br />
i det åbne land har været stort set uændrede siden 1930. Dog ses en reduktion af levende hegn, diger<br />
og markveje på landbrugsfladen omkring Blegind.<br />
De største ændringer i arealanvendelsen siden 1867 er knyttet til dræning af enge og mosearealer i<br />
Pilbrodalen, sydvest for Blegind samt i det lille vandløb, der adskiller regionen fra Tranbjerg<br />
Dødislandskab.<br />
Mht. bebyggelsen er de største ændringer knyttet til byerne Solbjerg og Stilling. Byerne er vokset<br />
op omkring hhv. hovedvej (Solbjerg) og jernbane (Stilling) fra at have været små landsbyer til nu at<br />
være mindre provinsbyer, der har påvirket det omkringliggende landsbymiljø. F.eks. er den meget<br />
flot stjerneudskiftede landsby Gram blevet fuldstændig opslugt af Stilling.<br />
223
Virring Morænelandskab (59, (62))<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Virring Morænelandskab (der er medtaget den del af Hovedgård<br />
Dødislandskab (nr. 62), der ligger indenfor amtsgrænsen).<br />
Nr. 59, 62<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ses indtil flere skovpartier som er koncentreret i den sydlige del af<br />
regionen. Der er tale om flere separate partier med ældre<br />
blandingsskov, som alle er skarpt afgrænsede ud til det<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
omkringliggende landbrugsland.<br />
Der ses generelt kun få småplantninger i regionen og disse er ofte<br />
løvtræsplantninger beliggende ved de små erosionsdale og primært i<br />
den sydlige del af regionen (syd for Hvilsted og Onsted). Mod nord er<br />
plantningerne meget små og ligger i tilknytning til små lavninger i<br />
terrænet.<br />
Der findes meget få levende hegn og diger i regionen og de der<br />
registreres forekommer ofte i korte, fragmenterede forløb. Ofte er der<br />
sammenfald mellem dige- og hegnsstrækninger.<br />
Alléstrækninger er ligeledes få, mens løber over lange vejstrækninger.<br />
Således ses lange alléer mellem Oldrup krat og Fillerup Landsby samt<br />
mellem Hundslund og Tammebjerg Skov.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug på overvejende leret jord med store åbne markfelter<br />
og enkelte gartnerier.<br />
blandet landbrug –natur I den sydlige del af regionen er landbrugsarealerne afbrudt af en del<br />
separate skovpartier. Dog er landbruget stadig dominerende.<br />
natur/halvkultur Arealmæssigt fylder natur- og halvkulturtyper kun lidt i regionen og de<br />
udgøres først og fremmest af mindre sø- og moseområder, der især ses i<br />
tilknytning til dødisområdet i den nordlige del. Mod syd ses mindre<br />
enge, moser og overdrevsarealer i forbindelse med erosionsdalene.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Området er spækket med landsbyer (omkring 20), der fordeler sig<br />
jævnt i regionen, dog med størst tæthed i den nordlige del på<br />
dødisfladen. Heraf er det kun Virring og Hundslund, der har været<br />
udsat for byvækst i form af parcelhusbebyggelse af betydning. Relativt<br />
få af landsbyerne er kirkelandsbyer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Der ses et mindre industriområder i Virring og Gjesing og der udover<br />
grænser regionen op til industriområdet i Skanderborg.<br />
gårde Der ses en stor mængde gårde i det åbne land, og ligesom det gælder<br />
for landsbyerne er koncentrationen størst i den nordlige del, hvor de<br />
dels ligger som udflyttergårde og dels som husmandssteder. De fleste<br />
af gårdene er af mellemstørrelse, og der ses tillige en del store gårde,<br />
der dog ikke har hovedgårdsstatus.<br />
herregård Rathlousdal (hovedbygningen blev revet ned i 1950) med have, allé og<br />
herregårdslandskab.<br />
224
Hovedgården Rantzausgave ligger syd for Onsted og blev oprettet som<br />
hovedgård i 1695. Gården har en hovedbygning fra 1873 (som er<br />
genopbygget efter en brand) samt et mindre haveanlæg, mens<br />
staldbygningerne er af nyere dato.<br />
husmandsbebyggelse Husrækken nord for Oldrup.<br />
Huse langs to nordlige indfaldsveje til Torrild (opført efter 1930).<br />
Husmandsbebyggelserne Kanne og Lille Kanne udstykket fra<br />
Rantzausgaves jorder (oprettet efter 1930).<br />
Husmandsbebyggelse langs indfaldsvej til Hvilsted vest for byen<br />
(oprettet efter 1930).<br />
Husmandsbebyggelser langs de to nordfra kommende indfaldsveje til<br />
Onsted (oprettet inden 1867).<br />
På Virring Hede vest for Virring ses en husmandsbebyggelse, der<br />
radierer i vifteform ud fra en vestlig indfaldsvej til Virring (oprettet<br />
mellem 1867 og1930).<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Størstedelen af landsbyerne er stjerneudskiftede og har bevaret et<br />
tydeligt udskiftningsmønster, heriblandt samtlige landsbyer i den<br />
nordlige del af regionen, hvoraf kun Fruering og Fastrup har et sløret<br />
mønster. I den sydlige del er Torrild Stjerneudskiftet mens Balle,<br />
Fensholt, Tulstrup, Hundslund og Ondrup har et mere sløret mønster<br />
(sandsynligvis blokudskiftning).<br />
hovedgårdsejerlav Rathlousdals ejerlav har et karakteristisk hovedgårdejerlav, der ligger i<br />
udkanten af regionen tæt på Odder med fredet haveanlæg og allé.<br />
Jorderne ligger på meget kuperet leret til sandet moræne og er primært<br />
dækket af et skovparti med blandingsskov og delvist af store åbne<br />
marker med relativt intakte diger.<br />
En stor del af Åkærs jordtilliggender (Hovedgården Åkær ligger i den<br />
tilstødende smeltevandsdal og har en del af sine jorder her) ligger i<br />
regionen og udgøres primært af store åbne markfelter på leret til sandet<br />
moræne samt af et par mindre løvskovsplantninger. Digeforløbet er<br />
tillige relativt intakt på Åkærs ejerlav.<br />
Hovedgården Rantzausgave ligger centralt i regionen på en bølget og<br />
lerholdig moræneflade og inkluderer større åbne markfelter suppleret<br />
med mindre løvskovsarealer nord og syd for gården. Der udover er der<br />
udstykket husmandsbebyggelser vest og syd for gården. Der er kun få<br />
strækninger af det oprindelige digeforløb tilbage og ejerlavet har været<br />
uden alléer og levende hegn de sidste 150 år eller mere.<br />
husmandsudstykninger Udstykningerne ved Rantzausgave, Torrild og Hvilsted kan<br />
formodentlig identificeres som jordrentebrug pga.<br />
oprettelsestidspunktet, det meget regulære mønster og de relativt store<br />
markfelter.<br />
Udstykningen på Virring Hede har et særpræget mønster, der radierer<br />
ud fra et vejkryds, så der dannes en form som en halv, mindre<br />
stjerneudskiftning. Formodentlig er det statshusmandsbrug.<br />
225
Udstykningerne nord for Oldrup kan identificeres som<br />
statshusmandsbrug pga. deres beliggenhed i udkanten af landsbyens<br />
udskiftningsmønster, samt gårdenes meget lille jordtilliggende.<br />
fortidsminder Spor fra jernindvindingsaktivitet vest for Stilling.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen er gennemskåret af et net af veje, der er tættest i den nordlige<br />
del af regionen. Af større veje kan nævnes hovedvejene der forbinder<br />
Odder og Skanderborg som går over Torrild, samt en sydgående<br />
hovedvej fra Århus, der går gennem Virring.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger Der løber en højspændingsledning over Torrild og Balle.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vest for Torrild og Hundslund samt syd for Stilling og Virring ses<br />
vindmølleparker.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Regionen grænser op til Skanderborg, Stilling, Solbjerg og Odder og<br />
bypåvirkningen er således størst i den nordlige del af regionen.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Golfbane ved Storskov vest for Ondrup.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har i mange hundrede år været en landbrugsregion med mange spredte landsbyer og efter<br />
udskiftningen tillige mange gårde i det åbne land.<br />
Arealanvendelsen er meget intakt i forhold til fordelingen af landbrugsjord og skov siden 1867.<br />
Andelen af naturarealer er gået lidt tilbage, idet nogle af de lavtliggende våde områder er drænet og<br />
inkluderet i det opdyrkede landskab. Mht. enkeltelementer i landskabet er der sket en relativt<br />
omfattende fjernelse af diger, markveje og levende hegn siden 1930.<br />
I 1930 sås tillige flere alléstrækninger, bl.a. en lang vejstrækning mellem Solbjerg, Svinsager og<br />
Assendrup.<br />
Mht. bebyggelsesmønsteret er der oprettet en mængde ny gårde langs vejene mellem landsbyerne<br />
siden 1930. Dog er landsbyernes udskiftningsmønstre ofte stadig erkendelige.<br />
Den nordlige del af regionen mellem Skanderborg og Stilling er meget forandret pga. stor grad af<br />
byudvikling, der fuldstændig har ændret landskabet mellem de to byer.<br />
226
Skanderborg Sølandskab (60, 53)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Skanderborg Sølandskab (sammenlægning af Skanderborg Sølandskab<br />
og Skanderborg Morænelandskab).<br />
Nr. 60, 53<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der ses større sammenhængende skovområder omkring Skanderborg Sø<br />
syd for byen. Heriblandt Dyrehaven (primært Løv), Lodbjerg Plantage og<br />
Horndrup Plantage (begge primært nål).<br />
Nord for Illerup Å ligger et stort og langstrakt løvskovsareal Sønderskov<br />
og Borgmesterskov.<br />
I den sydlige del af regionen ved Gammel Gjesing ses de to mindre<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
skovpartier med blandingsskov Hede Skov og Fredskov.<br />
Ud over skovområderne ses et meget stort antal af småplantninger, der er<br />
jævnt fordelt i regionen. Fælles for de fleste af plantningerne er deres<br />
uregelmæssige form, der ofte følger enten lavninger eller højderygge i<br />
landskabet.<br />
I moseområdet omkring Sortesø syd for Skanderborg samt i en del af de<br />
mindre mosearealer ses sumpskov og krat.<br />
Hegnstætheden varierer i regionen fra større flader nordvest og syd for<br />
Skanderborg med kun få hegn, mens der i et mindre område mellem<br />
Skanderborg og Illerup Ådal, samt langs Tåning Å mellem Horndrup og<br />
Vrold ses en del tætliggende, korte hegn.<br />
Antallet af diger er moderat og vest for Skanderborg er digeforløbene<br />
korte og fragmenterede, mens de fremtræder mere sammenhængende syd<br />
for Skanderborg Sø og nord for Skanderborg.<br />
Der er ingen egentlige alléer, men vejtræer findes spredt rundt om i<br />
regionen.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Imellem den mange småplantinger, skove og engarealer ses partier med<br />
intensivt landbrug. Landbruget er koncentreret på højtliggende terrasse-<br />
og morænepartier nordvest og vest for Skanderborg og i mindre grad på<br />
både terrasse og lavbundsarealer syd for Skanderborg.<br />
Der ses en del ekstensive arealer med Mvj-aftaler i og omkring de<br />
lavtliggende enge og moser i hele regionen.<br />
blandet landbrug –natur Arealanvendelsen i regionen er en blanding af landbrug, skov, mose og<br />
eng og overdrev.<br />
natur/halvkultur På de lave arealer omkring Skanderborg Sø samt i Illerup Ådal ses en del<br />
sammenhængende eng- og mosearealer med krat og på terrasserne ses<br />
spredte overdrevspartier.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ligger kun ganske få landsbyer i regionen, heriblandt Tåning,<br />
Horndrup, Gammel Gjesing og Skårup mens Vrold næsten er vokset<br />
sammen med Skanderborg. Heraf er kun Tåning en kirkelandsby.<br />
227
yområde/forstad Skanderborg på den nordlige side af Skanderborg Sø og dominerer den<br />
nordøstlige del af regionen. Byen er vokset op omkring Skanderborg Slot<br />
og har været Købstad siden midten af 1500-tallet og i 1868 blev der<br />
anlagt en station, som har tilført byen yderligere vækst. Dette har gjort<br />
byen til en af de større byer i amtet.<br />
Industriområde Flere mindre industriområder ligger spredt nord for Skanderborg, mens<br />
der i det nordøstligste hjørne ligger et større sammenhængende<br />
industriområde mellem byen og jernbanen.<br />
gårde Både nord og syd for Skanderborg ses kun få gårde i det åbne land, mens<br />
der vest for Vrold ses lidt flere gårde, der er udflyttede fra landsbyen.<br />
herregård Hovedgårdene Nissumgård og Herschendsgave er to gårde, der blev<br />
oprettet som hovedgårde i 1767. Herschendsgaves hovedbygning er fra<br />
1868, mens Nissumgårds hovedbygning er fra 1850.<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Regionens beliggenhed i et meget komplekst terræn gør det vanskeligt at<br />
identificere udskiftningsmønstrene, da arealanvendelsen og dermed<br />
jordfordelingen ved udflytning af gårdene har været meget påvirket af<br />
naturforholdende.<br />
Hovedgårdsejerlav Kun navnet på ejerlavet omkring Nissumgård indikerer at der tale om en<br />
hovedgård, mens Herschendsgave ligger i Gjesing By’s ejerlav. Dette<br />
understreger deres sene oprettelse som hovedgårde. Gårdenes størrelse<br />
afspejles i arealanvendelsen idet de omkringliggende markfelter er større<br />
end på de omkringliggende jorder og indeholder kun få småplantninger.<br />
Husmandsudstykninger<br />
Fortidsminder Bopladser i moseområderne omkring Ringkloster Å samt spor fra<br />
klostertiden på Kalvø.<br />
Bopladser og gravområder i Illerup Ådal og Tåning Ådal<br />
Syd for Skanderborg Sø tæt på udmundingen af Ringkloster Å lå det<br />
gamle benediktiner nonnekloster fra starten af 1200-tallet. Nu ligger der<br />
en gård som delvist er opbygget af materialer fra klosteret, på det sted<br />
hvor klosteret i sin tid lå.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Regionen er gennemskåret af en motorvejsstrækning, der løber nord om<br />
Skanderborg og vest om Vrold samt af en hovedvej med øst-vestlig<br />
orientering, der ligeledes skærer Vrold og Skanderborg.<br />
228
Jernbane To jernbanestrækninger løber ud fra Skanderborg. Den ene i en<br />
nordvestlig retning og den anden forløb som følger motorvejen.<br />
Højspændingsledninger En højspændingsledning skærer den sydlige del af området mellem<br />
Nissumgård og Gammel Gjesing.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster To telemaster i Skanderborg og en enkelt vindmølle nordvest for byen.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Campingplads syd for Vrold<br />
Andet Lystbådehavn i Skanderborg Sø ved Næsset.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De primære ændringer er sket mellem 1930 og i dag og er koncentreret omkring den nordlige<br />
bynære del omkring Skanderborg.<br />
Byen har udviklet sig fra at være en større landsby med købstadsrettigheder i midten af 1800-tallet,<br />
der ligger mellem Henning Sø og Skanderborg Sø, til i 1930 at være vokset i nordlig retning mod<br />
stationen og jernbanen, der er anlagt nord for landsbyen. Mellem 1930 og i dag har byudviklingen<br />
ændret landskabet kraftigt idet meget store landbrugsarealer nord og øst for den oprindelige bykerne<br />
er blevet inddraget til hhv. boligformål og industri. Desuden er infrastrukturen blevet udbygget og<br />
motorvej, jernbane og hovedvej præger i høj grad grænseområderne mellem by og åbent land.<br />
Mht. arealanvendelsen i det åbne land er den mere eller mindre uændret bortset fra, at der er<br />
kommet flere småplantninger og mose- og engarealerne er blevet mindre siden 1930. Landsbyerne<br />
har kun ændret sig i ubetydelig grad, bortset fra Vrold, der næsten er vokset sammen med<br />
Skanderborg.<br />
229
Tebstrup Bakkelandskab (61)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Tebstrup Bakkelandskab<br />
Nr. 61<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage I den nordøstlige del af regionen ses blandingsskoven ejer Skov, der<br />
hænger sammen med et større skovområde uden for regionen.<br />
Omkring to erosionsdale lige øst for Ejer Skov ligger en del<br />
sammenvoksede plantninger langs dalsiderne, som set i en helhed udgør<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
langstrakte sammenhængende skovområder.<br />
Der ses en del småplantninger i regionen, hvoraf mange ligger langs små<br />
erosionsdale og lavninger. Størrelsen af plantningerne varierer fra helt<br />
små samlinger af træer til større plantageformede plantninger.<br />
De fleste af plantningerne er løv og ligger jævnt fordelt i regionen og har<br />
en uregelmæssig form, der følger terrænet.<br />
Der ses kun få levende hegn. Tætheden af diger er en smule større bl.a.<br />
pga. de mange diger langs skovbrynene, hvor imod mængden af diger i<br />
det åbne land er mindre. Især i ejerlavene omkring Ejer og Brørup ses en<br />
del bevarede diger.<br />
I den vestlige del (vest for motorvejen) ses en del kortere alléstrækninger<br />
samt længere strækninger med vejtræer.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug I det åbne land imellem skovene og småplantingerne er landbruget<br />
intensivt med store åbne markfelter.<br />
blandet landbrug –natur Den intensivt opdyrkede landbrugsflade brydes af skov, småplantninger,<br />
eng og mose, men det er dog stadig landbruget der dominerer.<br />
natur/halvkultur Der ses et mindre antal naturarealer i regionen (flest mod øst i den del der<br />
har dødisrelief), hvoraf de fleste er små til mellemstore arealer med eng<br />
og mose eller småsøer, som typisk ligger i lavninger mellem<br />
bakkedragene.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Bybebyggelsen i regionen består af et antal mindre og større landsbyer,<br />
der ligger jævnt fordelt i regionen hvoraf kun Hylke og Ris er<br />
kirkelandsbyer. Kirken i Ris ligger ½ km udenfor landsbyen.<br />
De større landsbyer Hylke, Tebstrup og Ris har oplevet byvækst i mindre<br />
omfang og er vokset siden 1930 med mindre parcelhuskvarterer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
230
gårde Der ses en stor mængde gårde og husmandssteder i det åbne land med<br />
størst tæthed i den østlige del i landskabet med dødisrelief (mellem<br />
motorvejen og jernbanen). Her er gårdene jævnt fordelt og er oftest<br />
udflyttet til markerne lidt tilbagetrukket fra hovedveje og sogneveje.<br />
Vest for motorvejen er antallet af gårde lidt mindre mens gårdene er lidt<br />
større.<br />
herregård Hovedgården Tammestrup, med hovedbygning fra 1852, ligger midt i<br />
regionen i et skovfyldt område lige vest for motorvejen.<br />
husmandsbebyggelse Lille Tåning er en lille samling huse fra midten af 1800-tallet, der ligger<br />
syd for landsbyen Tåning i et kuperet område mellem to erosionsdale.<br />
Sydvest for Hylke Skov samt øst og syd for Tebstrup ligger en samling<br />
husmandssteder langs en sognevej ligeledes fra midten af 1800-tallet.<br />
Alle bebyggelserne er navnløse.<br />
Landsbyen Båstrup nord for Hylke har en smuk beliggenhed og rummer<br />
gamle gårde og huse langs et slynget vejforløb samtidig med at der ses<br />
meget gamle digeforløb på landsbyens jorde.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Mark- og bebyggelsesmønstrene i ejerlavene indikerer blokudskiftede<br />
landsbyer bortset fra Ustrup, der er stjerneudskiftet.<br />
hovedgårdsejerlav Hele Tammestrups ejerlav ligger i regionen omkring en erosionedal.<br />
Jorderne er delvist beplantede med nåle- og løvskov omkring dalen og<br />
indeholder ellers store åbne markfelter, gamle dige- og vejforløb og allé<br />
samt Snebstrup Præstegård med bindingsværksstuehus fra 1747.<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningerne i regionen er typisk fra midten eller slutningen<br />
af 1800-tallet med husene beliggende i klynger på markfelterne i<br />
udkanten af ejerlavene og bortset fra Lille Tåning er de unavngivne.<br />
fortidsminder Der ses kun enkelte fortidsminder i regionen bl.a. i Balleskov og Ejer<br />
Skov. Desuden bopladser omkring Tammestrup.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Der går en længere motorvejsstrækning gennem området gennem<br />
Tammestrups jorder og vest om Tebstrup.<br />
jernbane Den østlige del af regionen er gennemskåret af en jernbanestrækning, der<br />
løber gennem Hylke.<br />
højspændingsledninger En enkelt højspændingsledning krydser området nordvest om Ejer.<br />
transformerstationer<br />
231
vindmøller/mobilmaster Omkring Ejer er der tre områder med vindmøller, samt et i Lille Tåning<br />
og et nord for Brørup.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Overordnet set står regionen som en relativt intakt landbrugsregion med nogenlunde uændret<br />
arealfordeling mellem skov, mindre naturarealer og opdyrket landskab. Regionen bærer desuden<br />
kun præg af enkelte tekniske anlæg og meget lille grad af byudvikling.<br />
Inden 1930 kan ændringerne i landskabet indsnævres til udflytning af gårde og oprettelse af<br />
husmandssteder.<br />
De fleste ændringer har imidlertid fundet sted mellem 1930 og i dag og består i det åbne primært af<br />
bortfjernelse af diger og levende hegn og markveje samt af alléstrækninger syd og nord for<br />
Tebstrup. Denne udvikling er især markant i området mellem Brørup, Hylke, Tebstrup og<br />
motorvejen.<br />
De fleste af landsbyerne har bevaret deres størrelse, bortset fra Ris, Tebstrup og Hylke, der er<br />
vokset til større landsbyer med mindre parcelhuskvarterer.<br />
Motorvej og vindmøller er de eneste større tekniske anlæg, der er kommet til i landskabet efter<br />
1930, og som menes at kunne påvirke landskabet i højere grad.<br />
232
Rævså Å Smeltevandsdal (63)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Åkær Å Smeltevandsdal<br />
Nr. 63<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Ja Større ældre skovparti (Dyrehave og Vejlskov) vest for<br />
Odder i tilknytning til Rathlousdal (primært løv med lidt<br />
nål).<br />
Løvskov på fragmenterede strækninger på de østvendte<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug<br />
(ekstensivt/intensivt)<br />
skrænter syd for Odder.<br />
Ja Mindre spredte løvskovsparceller nord for Odder samt på<br />
de vestvendte skrænter syd for Odder.<br />
Sumpskov og krat i den sydlige del af dalen samt ved<br />
Ondrup og Ørting Mose.<br />
(Ja) Lange og regelmæssige levende hegn i Kysing Fjord.<br />
Ellers meget få hegn og diger i regionen.<br />
Alléer ved hovedgårdene Åkær og Rodstenseje.<br />
Vejtræer langs den mindre vej som følger dalen lige nord<br />
for Ørting.<br />
Ekstensivt Landbrug primært på skræntsiderne, samt lige syd for<br />
Odder.<br />
Græssede engarealer (MVJ) i den nordlige og sydlige del<br />
af området.<br />
blandet landbrug –natur Ja Blanding af mose, eng og krat i bunden af dalen og<br />
landbrug på skrænterne, hvor der ikke er skov.<br />
natur/halvkultur Ja Græssede engarealer, moser, krat og sumpskov i bunden<br />
og skov på nogle af skræntstrækningerne.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Ja Den eneste landsby i ådalen er Assedrup ved Norsminde<br />
Fjord.<br />
byområde/forstad Ja Odder er en større stationsby, der er vokset fra at være<br />
randlandsby.<br />
Industriområde Ja Koncentreret i den nordlige del af Odder.<br />
gårde Ja Enkelte større gårde ligger på skrænterne, men for det<br />
meste uden for regionens grænser.<br />
Ved Ørting Mose ligger en række små huse langs den<br />
sydlige del af ådalen på grænsen mellem bund og skrænt.<br />
herregård Ja Hovedgården Åkær ligger i selve dalen.<br />
husmandsbebyggelse Nej<br />
Fritidshuse Ja Sommerhuse ved udmundingen af Norsminde Fjord<br />
andet<br />
233
Kulturhistoriske<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
ejerlavstyper)<br />
hovedgårdsejerlav Åkær Hovedgård har en stor del af sit jordtilligende i den sydlige<br />
del af dalen fra udmundingen i Horsens Fjord til den gamle<br />
jernbanestrækning vil Bilsbækgård.<br />
husmandsudstykninger Nej<br />
fortidsminder Bopladser, fund og grave ved Norsminde Fjord.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Ja Kysing Fjord ved Norsminde er drænet og en dæmning med<br />
pumpestation skiller den fra selve Norsminde Fjord.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje (Ja) To hovedveje krydser dalen syd for Odder. Mindre veje følger<br />
lange strækninger af dalbunden.<br />
jernbane Ja Fra Assedrup til Odder<br />
højspændingsledninger Ja Krydses af to øst-vest gående ledninger nord for hhv. Åkær<br />
Hovedgård og nord for Odder.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Nej<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Nej<br />
råstofområder Nej<br />
flyveplads/militærområde Nej<br />
fritidsområde Ja Lystbådehavn, kro og sommerhuse ved Norsminde Fjord.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen er en typisk ådalsregion med en zonering i arealanvendelse med ekstensive arealer i<br />
bunden og med en blanding af mere intensivt opdyrkede arealer og skov.<br />
De største forandringer området har oplevet siden 1930 er foregået fra Odder og nordpå. Odder er<br />
vokset fra at have været en mindre landsby i 1867 over en middelstor stationsby i 1930 til i dag at<br />
være en stor stationsby med anden industri. Dalstrækningen nord for byen var inden 1930<br />
domineret af engarealer i bunden af dalen og landbrug længere oppe ad dalsiderne.<br />
Syd for Odder har arealanvendelsen været ret stabil og intensiveringen har kun været sporadisk,<br />
bortset fra et areal i tilknytning til Rodstenseje, der efter 1930 er konverteret fra eng til ager.<br />
Randlev Mose, Ørting Mose og Ondrup Mose er blevet delvist intensiveret.<br />
Der ses en smule tilgroning i Ondrup Mose samt i den sydligste del af dalen ved udmundingen til<br />
Horsens Fjord.<br />
234
Odder Morænelandskab (64)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Odder Morænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
64<br />
skov/plantage Ravnskov (1 km 2 ), Sønderskov og Vandmose Skov (begge knap ½<br />
km 2 ) sydvest for Hov er alle meget små skovpartier, der ligger<br />
separeret af landbrugsjord. Alle primært løvskov.<br />
småplantning/krat/ Små løvskovsparceller mellem Saksild og Odder<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug<br />
(intensivt/ekstensivt)<br />
Meget få levende hegn primært i tilknytning til bebyggelse og<br />
gartnerier, samt enkelte, der følger gamle markstrukturer.<br />
Korte og fragmenterede digestrækninger lang ejerlavsgrænser og<br />
markskel er bevaret (særligt grænsen omkring Gerdorfflund ejerlav).<br />
Kun få alléer. Bl.a. til hovedgården Rodstenseje.<br />
Intensivt landbrug, store markfelter og meget få naturarealer.<br />
Gartnerier syd for Ørting, nord for Bovlstrup og nordøst for Gylling.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Meget få naturarealer: Moseareal ved Alstrup, ellers kun få og små<br />
eng- mose- og søarealer.<br />
Strandenge langs kysten syd for Hov.<br />
Enkelte mindre løvskovsparceller mellem Odder og Saksild. Større<br />
skovpartier ved Hov primært bestående af løvskov.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Mange (14) små landsbyer, hvoraf de 8 er kirkelandsbyer (kirker fra<br />
romansk tid af kampesten eller granit) ligger jævnt fordelt i området.<br />
Hov (ny by anlagt omkring færgehavnen fra 1881) og Saksild er større<br />
landsbyer med parcelhuskvarterer.<br />
De fleste af landsbyerne er vejrækkebebyggelser mens Ørting er<br />
tidligere stationsby.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Gårde både i landsbyerne og i det åbne land. Mange enkeltliggende<br />
gårde ligger jævnt fordelt i landskabet udenfor landsbyerne. Ofte ligger<br />
de som udflyttede gårde i udskiftningsmønstre rundt om landsbyerne<br />
og ellers langs de mindre veje.<br />
herregård Hovedgården Rodstenseje syd for Odder opført i 1681.<br />
Hovedgården Gerdorfflund vest for Hov opført i 1850.<br />
Den Mindre Hovedgård Dybvad (tidligere under Åkær) opført i 1750.<br />
husmandsbebyggelse Nørskov og Vesterskov – 1867 (Neder Randlev).<br />
Højby efter 1930 (Gerdorffslund) – jordrentebrug.<br />
Halling Mark – 1867 (syd for Halling).<br />
Præstemarken – 1930 (vest for Gylling) – jordrentebrug.<br />
Bovlstrup Mark – 1867 (øst for Bovlstrup).<br />
fritidshuse Stor sammenhængende sommerhusbebyggelse på en 5 km lang<br />
235
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
kyststrækning mellem Norsminde Fjord og Dyngby Hoved, samt ved<br />
Kysing Næs ved fjordens udmunding.<br />
Mindre sommerhusområde ved Lerdrup Bugt (sydvest)<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Stjerneudskiftning i Saksild, Fensten, Nølev og Rude.<br />
De fleste af landsbyerne er vejrække bebyggelser, hvoraf nogle har<br />
kamudskiftningsmønster f.eks. Bjergager og Ørting.<br />
hovedgårdsejerlav Rodstenseje, Gerdorfflund, Dybvad (lille ejerlav).<br />
husmandsudstykninger Se under husmandsbebyggelse.<br />
fortidsminder Storstensgrav, gravhøje og højryggede agre i Ravnskov og Fredskov.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Norsminde ladeplads tidligere udskibningssted.<br />
Velbevaret stationsbygning i Ørting.<br />
Møller i Gylling.<br />
Jernbane (oprettet i 1884 og nedlagt i 1967) mellem Hov, Bovlstrup og<br />
Odder, samt fra Ørting mod Hundslund vest for Åkær Å.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Området skæres af tre hovedveje, der alle udgår fra Odder.<br />
Tæt net af mindre veje.<br />
Jernbane<br />
Højspændingsledninger 1. stk. der følger Ørting, Gosmer, Saksild og Rude.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller ved Fensten, Ørting, Gerdorfflund, Spøttrup, Søby syd.<br />
Kornsiloer i tilknytning til mange af gårdene.<br />
Andet Færgehavn i Hov<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Odder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde 4 campingpladser langs kysten.<br />
Feriehjem i Hov.<br />
Højskoler ved Hov og Saksild.<br />
Lystbådehavn i Norsminde og Hov.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området er oprindeligt (1867) et landbrugsområde med en mængde små landsbyer (ofte<br />
kirkelandsbyer) og spredte gårde og et tæt net af småveje, der har forbundet gårdene.<br />
Området har i store træk bevaret landbrugspræget og fremstår i dag (DTK25) som et intensivt<br />
opdyrket landbrugslandskab med spredte landsbyer og gårde, få levende hegn og næsten ingen<br />
skovbevoksning eller naturarealer.<br />
236
De største ændringer i området er sket siden 1930, dvs. i forbindelse industrialiseringen af<br />
landbruget.<br />
Konkret er en del lavtliggende eng- og mosearealer forsvundet langs de mindre bække og vandløb<br />
og en del gamle veje der bl.a. har fungeret som markskel samt en del levende hegn og diger er<br />
forsvundet (bl.a. langs ejerlavsgrænserne) således at det oprindelige landbrugsmønster er blevet<br />
udvisket. Langs kysten er der vokset et stort og sammenhængende sommerhusområde op og byen<br />
Hov er vokset op omkring færgelejet der forbinder Samsø med fastlandet. Mange af gårdene er<br />
samtidig blevet større.<br />
De fleste af landsbyerne har bevaret deres størrelse, dog er Saksild, Ørting og Gylling vokset med<br />
parcelhuskvarterer.<br />
237
Gylling Næs (65)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Gylling Næs<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
65<br />
skov/plantage Rydskov, Storskov og Kalsehoved består primært af løv og lidt nål.<br />
småplantning/krat/ En del små og regelmæssigt spredte løvskovsparceller ses midt på<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug<br />
(intensivt/ekstensivt)<br />
Gylling Næs ved gårdene.<br />
Få levende (oftest korte) hegn og vejrække træer.<br />
Diger på samme strækninger som de levende hegn.<br />
Allé på den centrale vej ned til landingspladsen.<br />
Store markfelter og få hegn<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Smalle strandengsarealer 3 steder.<br />
Enkelte små vandhuller.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde En del gårde koncentreret centralt. To større gårde, hovedgården<br />
Gyllingnæs og Kalsemade, ligger i den sydlige del af området.<br />
herregård Hovedgården Gyllingnæs fra 1801. Egnens yngste hovedgård.<br />
husmandsbebyggelse Udflyttergårde fra Gylling By og Lerdrup (Blokudskiftning)<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Gylling By og Lerdrup By, Gylling<br />
hovedgårdsejerlav Ejerlavet omkring hovedgården Gyllingnæs indeholder<br />
hovedgårdsskove og store opdyrkede markfelter. Det er afgrænset mod<br />
nord af et næsten ubrudt ejerlavsdig, og der ses enkelte vildtremiser på<br />
hovedgårdens jorder.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
Skanse på sydspidsen af Gyllingnæs<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun mindre veje der forbinder gårdene.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
238
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmølle ved Kalsemade Gård.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området er et stort set intakt og opdyrket landbrugsområde, der kun har undergået små<br />
arealanvendelsesændringer siden 1867.<br />
Fra 1867 til i dag er der sket meget få ændringer i området. Der er kommet lidt flere og større gårde<br />
til siden 1867, og et større engareal ved Kalsemade er blevet drænet of opdyrket siden 1930. Det<br />
sydlige skovareal er stort set uændret og de mindre skovparceller i tilknytning til gårdene er<br />
ligeledes intakte.<br />
De strandengsarealer der er registreret på 1867-kortet er tilnærmelsesvis sammenfaldende med<br />
strandengsarealerne i dag.<br />
På videnskabernes Selskabs kort fra slutningen af 1700-tallet ses et større sammenhængende<br />
skovområde, hvor der fra 1867 kun har været mindre skovparceller.<br />
239
Sondrup Randmoræne (66,67)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Sondrup Randmoræne (der er medtaget den del af Brigsted<br />
Moræneflade(nr. 67), der ligger indenfor amtsgrænsen)<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
66, 67<br />
skov/plantage Sammenhængende skov og plantagepartier, der følger de tre bakkedrag.<br />
Plantage på det flade areal ved kysten.<br />
småplantning/krat/ Skovpartierne går i en overgangszone over i fragmenterede<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
småplantninger mellem skov og landbrug.<br />
Stort set fraværende bortset fra omkring gårde.<br />
Diger omkranser de ældre skovområder og indikerer bl.a.<br />
ejerlavsgrænser.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbrug på de åbne arealer mellem skovpartierne under halvdelen af<br />
det samlede areal). Syd for Sondrup ligger et gartneri.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af skov og landbrug<br />
natur/halvkultur En del spredte overdrevsarealer samt Sondrup Mose.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Tre små landsbyer<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde De fleste af gårdene er lokaliseret i landsbyerne, mens enkelte ligger i<br />
de åbne områder mellem skovpartierne.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Landsbyerne består af små samlinger af huse, og der er ingen tydelige<br />
udskiftningsmønstre eller bebyggelsesmønstre.<br />
hovedgårdsejerlav Skovene Hestehave og Spåkær hører til Åkær Hovedgårdsejerlav.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Koncentration af storstensgrave, gravhøje og oldtidsagre i Sondrup<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Plantage.<br />
Pumpestation ved Sondrup Strand til afvanding af Sondrup Mose.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Net af mindre veje forgrener sig ud fra Sondrup.<br />
jernbane<br />
240
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Den største ændring i regionen er knyttet til bevoksningen. Både i 1867 og i 1930 har<br />
skovbevoksningen i de kuperede randmorænebakker været sparsom, og de har formodentlig i langt<br />
højere grad haft karakter af overdrev.<br />
De ældre skove Hestehave, Spåkær og Skablund Skov er stort set uforandrede i udstrækning og<br />
træarts sammensætning. Sondrup plantage var anlagt allerede i 1930, men har først senere nået sin<br />
nuværende udbredelse.<br />
De små landsbyer Sondrup, Svinballe og Torup har ikke ændret sig synderligt siden 1867.<br />
241
Alrø (68)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Alrø<br />
Nr. 68<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
småplantning/krat/ Enkelte små småplantninger<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/ Meget få levende hegn<br />
vejtræer/diger<br />
Kun få diger omkring småplantningerne<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store ubrudte markfelter. Der ses endvidere<br />
græsning og Mvj-aftaler på Alhale.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Smalle strandengsarealer ses langs kysten. Disse er mest udbredt mod<br />
øst.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Landsbyen Alrø By er den eneste samlede bebyggelse på øen.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Gårdene ligger på en lang række omkring vejen i Alrø by. Nord og syd<br />
for byen ses enkelte spredte gårde.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Alrø by – selve byen er en vejrækkby, hvor gårde, skole og kirke er<br />
placeret langs et vejforløb, der krydser øen fra øst til vest. Landsbyen er<br />
meget velbevaret og en flere hundrede år gammel landsbystruktur er<br />
bibeholdt bl.a. rester af et særegent parallelvejforløb.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
Et gammelt færgested ligger ved Strevelshoved på nordkysten, og en<br />
produktionsanlæg/ pumpestation, der har afvandet det lavt liggende areal omkring<br />
inddæmninger<br />
Holterenden ses syd for Strevelshoved.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En mindre gennemgående vej med biveje<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
242
vindmøller/mobilmaster<br />
andet Broanlæg med dæmning på Alhale, der forbinder øen med fastlandet.<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Overordnet set er arealanvendelsen (landbrug) på Alrø uforandret, mens anvendelsen af mindre<br />
områder samt tilstedeværelsen af landskabselementer forekommer at være delvist ændret i forhold<br />
til tidligere.<br />
De største forandringer er knyttet til dræningen af lavtliggende arealer nord for Alrø by. Indtil 1930<br />
var der her større eng- og mosearealer. I 1930 fandtes endvidere tre alléer og flere levende hegn og<br />
flere markveje ligesom det parallelle vejforløb igennem Alrø by var intakt.<br />
243
Tranebjerg Randmoræne (69)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Tranebjerg Randmoræne<br />
Nr. 69<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Det eneste regulære skovareal (blanding af løv og nål) ligger i den<br />
sydlige del af regionen i tilknytning til hovedgården Brattingborg.<br />
småplantning/krat/ En del små rektangulære nåletræs- og løvtræsplantninger spredt i det<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
åbne land, dog primært i den vestlige del.<br />
Særdeles velbevaret net af diger, der indikerer gamle markskel,<br />
udskiftningsmønstre og ejerlavsgrænser.<br />
De levende hegn er i den vestlige del korte og ligger vinkelret på<br />
hinanden, mens de rundt om landsbyerne stråler ud fra centrum og<br />
markerer stjerneudskiftningsmønstre. Sidstnævnte hegnstype er dog<br />
noget fragmenteret og forekommer mange steder kun sporadisk.<br />
Hegnstætheden er lille omkring byerne Tranebjerg, Permelille, Pillemark<br />
og på Brattingborgs jorde, mens den i resten af regionen er relativt stor.<br />
Allé mellem Ørby og Brattingborg Gods ellers ingen egentlige alléer.<br />
Dog rækker af vejtræer flere steder.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med en del gartnerier.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Gammel herregårdsskov ved Brattingborg.<br />
I den nordlige del af regionen forekommer strandenge og overdrev langs<br />
kysterne.<br />
I resten af regionen forekommer små mose- og engarealer gerne i<br />
tilknytning til småsøer og vandhuller jævnt fordelt i landskabet.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Regionen er præget af mange (17) landsbyer, der ligger jævnt fordelte på<br />
morænen. Heraf er byen Tranebjerg, der ligger midt på øen vokset til en<br />
større landsby (den største i regionen).<br />
Nogle af landsbyerne er oprindeligt vejrækkebyer med parallelveje<br />
(Ørby, Brundby, Permelille, Kolby og Onsbjerg) mens andre tenderer til<br />
fortelandsbyer (Toftebjerg, Besser og Østerby) og irregulære landsbyer.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der ligger en del gårde i det åbne land, de fleste forekommer dog i<br />
tilknytning til vejene, hvilket betyder at der er nogle større<br />
bebyggelsesfrie områder mellem landsbyerne og vejnettet.<br />
herregård Brattingborg Gods opført i 1870 med have, voldsted, voldsted og allé.<br />
husmandsbebyggelse Bisgård Mark (Bisgård), Brundby Mark (Brundby), Nørreskifte (Ørby).<br />
Fritidshuse Langs kysten ses flere mindre enklaver af sommerhuse bl.a. ved<br />
Pillemark, Onsbjerg og Langemark.<br />
244
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav De fleste af landsbyerne er stjerneudskiftede, mens Brundby, Kolby,<br />
Onsbjerg og Ørby er kamudskiftede.<br />
Omkring landsbyen Pillemark er ejerlavsmønstret nogen specielt idet<br />
ejerlavene er meget små og formentlig kun omfatter ganske få<br />
ejendommes jordtilliggender.<br />
hovedgårdsejerlav Brattingborg Gods’ ejerlav omfatter ca. 7 km 2 jord i den sydlige del af<br />
regionen og her ses store ubrudte markfelter, blandet skov omkranset<br />
af diger, alléer og vejtræer, park og voldsted.<br />
husmandsudstykninger Bisgård Mark er udstykket fra den større gård Bisgård mellem 1867 0g<br />
1930.<br />
Brundby Mark er en meget tydelig udstykning, fra sidst i 1800-tallet,<br />
der omfatter arealer både nordøst og sydøst for Brundby.<br />
Nørreskifte er en mindre udstykning, der ligger som en sydlig<br />
forlængelse af Brundby Mark fra slutningen af 1800-tallet eller<br />
tidligere.<br />
fortidsminder Stor koncentration af jættestuer og gravhøje i hele den sydlige del af<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
regionen samt mod nordvest mellem Østerby og Toftebjerg.<br />
Skanser og fyr i den sydlige del af Brattingborg Skov langs kysten.<br />
Møller i hhv. Brundby og Kolby.<br />
andet Ørting By er efter en brand blevet til landarbejder by (arbejdskraft til<br />
Brattingborg Gods) med huse uden staldbygninger.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Det oprindelige vejnet er bibeholdt, dog er mange mindre markveje<br />
nedlagt.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger El ledning krydser området fra nord for Tranebjerg til nord for<br />
Toftebjerg.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller vest for Tanderup og syd for Brundby.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde Landingsplads syd for Toftebjerg.<br />
fritidsområde Tre campingpladser (Kolby Kås, Holmsborg og Toftebjerg).<br />
Golfbane syd for Besser.<br />
Lystbådehavne ved Kolby Kås og Ballen.<br />
245
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Overordnet set er der ikke sket de store ændringer i regionen siden 1930. En del naturarealer blevet<br />
inddraget til landbrugsland, idet større moser og engarealer er blevet drænet eller konverteret til nål<br />
(Østenlands ved Brattingborg), mens mindre moser har fået lov at bestå.<br />
Levende hegn og markveje er nedlagt, mens der enkelte steder (bl.a. vest for Tanderup) er etableret<br />
nye og korte hegn med en anden orientering end tidligere.<br />
Ligeledes er enkelte markveje og diger blevet nedlagt.<br />
Man kan dog tydeligt se spor af agerbrugslandskabet inden landbrugets industrialisering, idet<br />
fjernelsen af ovennævnte elementer har været skånsom og en stor mængde af dem er bevaret.<br />
Landsbyerne har også i de fleste tilfælde bevaret den gamle bystruktur og bebyggelsesmæssigt er de<br />
største ændringer knyttet til tilkomsten af campingpladser, sommerhusområde og golfbane.<br />
246
Stavns Fjord (70)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Stavns Fjord<br />
Nr. 70<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Nåleskov med iblanding af løvtræer dækker godt 50 % af regionen<br />
(nord og syd).<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Enkelte levende hegn og diger på det åbne stykke ned mod Stavns<br />
Fjord.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Ganske lidt landbrug i den sydlige del ned mod Stavns Fjord<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Skove, store hedearealer og mindre overdrevsarealer i udkanten af hede<br />
og skov. Strandenge langs den sydlige del ned mod Stavns Fjord.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde I den sydlige del ses samlinger af huse omkring Kanehave Kanal og<br />
Langør.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse I den nordligste del af regionen ligger et sommerhusområde.<br />
andet Kirke lige nord for Langør<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder På øerne i Stavns Fjord og langs kystlinien er fundet spor af bosættelser<br />
fra Ærtebøllekulturen.<br />
forsvars-<br />
Der findes skanser ved Lilleør samt på øerne Kyholm og Besser.<br />
produktionsanlæg/ Kanhave kanalen mellem Stavns Fjord og Mårup Vig menes at stamme<br />
inddæmninger<br />
fra Vikingetiden.<br />
andet Havnen i Langør er øens eneste naturlige havn samt den ældste<br />
udskibningshavn.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Mindre veje der forbinder den nordlige og sydlige del af øen.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger El ledning følger en nord-syd gående vej.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
247
andet Telemast øst for Mårup<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Der ligger en skydebane midt på Nordby Hede og en lystbådehavn i<br />
Langør.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Ændringerne i arealanvendelsen, bebyggelse og vejstruktur har været meget beskedne siden 1867.<br />
Den største forandring er det nytilkomne sommerhusområde i den nordlige del af regionen, samt en<br />
udvidelse af Mårup skov på bekostning af hedearealer. Regionen fremstår således ret intakt.<br />
248
Nordby Randmoræne (71)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Nordby Randmoræne<br />
Nr. 71<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Nåletræsparceller, der visse steder ligger så tæt, at de kan beskrives som<br />
mindre men fragmenterede skovarealer i de mest kuperede dele af<br />
regionen nordvest for Nordby.<br />
småplantning/krat/ Hvor nåletræsparcellerne ligger mere spredt har de karakter af<br />
sumpskov<br />
småplantninger.<br />
levende hegn/alléer/ Der ses meget få og fragmenterede levende hegn i regionen ligesom<br />
vejtræer/diger<br />
digerne er få og fragmenterede.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug<br />
blandet landbrug –natur Blanding af landbrug, overdrev og skov/småplantninger<br />
natur/halvkultur Mellem skovparcellerne langs hele den nord og vestvendte kyst ses<br />
store sammenhængende overdrevsarealer vekslende mellem åbent land<br />
med småbuske og mindre trægrupper.<br />
To mindre mosearealer øst og nord for Nordby.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Nordby – større fortelandsby vokset op omkring et gadekær og et<br />
cirkulært vejforløb centralt i landsbyen.<br />
Mårup – Mindre fortelandsby der grænser op til Mårup Skov i den<br />
tilstødende region.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der ligger en del gårde langs den sydfra kommende vej til Nordby.<br />
Sydvest og nordvest for Nordby i de kuperede områder ses enkelte<br />
mindre spredtliggende gårde og huse.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse Lille samling af sommerhuse tæt på nordspidsen af øen.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Nordby by og Mårup by. Ikke nogen tydelige udskiftningsmønstre i<br />
landskabet, dog indikerer matrikelgrænserne blokudskiftning (1797).<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Nordby er en af Danmarks største fortelandsbyer, med velbevaret<br />
centrum med gadekær og klokketårn, samt velbevaret vejforløb både i<br />
og omkring byen.<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
249
Andet Nordby Kirke ligger uden for byen ca. 1 km mod syd<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Mindre veje radierer ud fra Nordby.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger Højspændingsledning passerer syd om Nordby<br />
transformerstationer Større transformerstation vest for Mårup<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet Havn ved Mårup Vig<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Campingplads nordøst for Nordby<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen fremstår som næsten intakt i forhold til tidligere.<br />
De mest markante ændringer er sket i forbindelse med tilkomsten af gårde mellem 1867 og 1930 i<br />
det åbne land, samt langs den sydlige indfaldsvej til Nordby. Selve Nordby fremstår som intakt, dog<br />
er der bygget huse omkring den tidligere åbne landsbyforte, mens Mårup er vokset ud af sin gamle<br />
landsbystruktur fra 1867.<br />
Arealanvendelsesmæssigt er ændringerne knyttet til plantningen af nåletræsparcellerne efter 1930,<br />
samt anlæggelse af flere levende hegn i forbindelse med disse.<br />
Vejstrukturerne fremstår i dag som i 1867.<br />
250
Fjellerup Kystlandskab (72)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Fjellerup Kyst (regionen inkluderer en del af Glesborg<br />
Morænelandskab(nr. 75) og ekskluderer den østlige del af Fjellerup<br />
Kystlandskab (nr. 72)).<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
72<br />
skov/plantage Løvtræs- og nåletræsplantager i sommerhusområderne.<br />
småplantning/krat/ Småplantninger primært med nåletræ i det åbne landbrugsland bag<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
sommerhusområderne.<br />
En del nord-sydgående hegn i landbrugslandet bag<br />
sommerhusområderne.<br />
Meget få diger.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Kun landbrug (ekstensivt) i den sydlige del af regionen. Her er<br />
markfelterne små og adskilles af levende hegn, småplantninger og<br />
mindre hedearealer.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Større hedearealer og plantager i sommerhusområderne, samt<br />
småplantninger i baglandet.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Fjellerup og Hegedal er de eneste byer i området.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde De gårde der ses i området ligger primært i landsbyerne og langs<br />
hovedvejen og der er således meget få gårde i det åbne land.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Husmandsbebyggelse i Fjellerup Kær i den sydøstlige del af området,<br />
hvor der har boet familier som har levet af en blanding af fiskeri og<br />
landbrug.<br />
Fritidshuse Sommerhuse langs næsten hele kyststrækningen.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Fjellerup er en vejrækkebebyggelse, der har spredt sig (primært i østvestlig<br />
retning) langs to krydsende veje, så den nu næsten er vokset<br />
sammen med den mindre landsby Hegedal. Den har desuden bredt sig op<br />
mod sommerhusbebyggelsen langs kysten. Landskabet syd for Fjellerup<br />
by har et tydeligt kamudskiftningsmønster.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Ved Rygård Strand ligger det gamle voldsted Skovgårde Voldsted.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
251
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej skærer gennem regionen i øst-vestlig retning og<br />
kystområderne er forbundet til hovedvejen med adskillige mindre<br />
biveje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Der ligger 4 campingpladser jævnt fordelt i regionen.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Mellem 1867 og 1930 er der kun sket små arealanvendelsesændringer i regionen. Mellem 1930 og i<br />
dag, er de største ændringer sket i forbindelse med tilkomst af fritidshuse og deraf følgende vækst i<br />
bymæssig bebyggelse.<br />
Kyststrækningen har ændret sig mest dramatisk. Fra at have været et sammenhængende<br />
hedeområde, er den blevet til et sammenhængende sommerhusområde der er vokset sammen med<br />
landsbyen Fjellerup. I tilknytning til sommerhusområdet er store hedearealer blevet konverteret til<br />
nåle og løvtræsplantage og kun små hedearealer eksisterer endnu langs den yderste bræmme af<br />
kysten.<br />
252
Vivild Morænelandskab (74)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Vivild Morænelandskab (kg-regionen strækker sig ind i Ørum-Djurs<br />
Morænelandskab, pga. lignende arealanvendelser).<br />
Nr. 74<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Nåletræsplantager omkring Hevring Ådal.<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Langs den vestlige del af Hevring Ådal, omkring Tøjstrup Bæk samt<br />
nord for Allingåbro ses mindre nåletræsplantninger og enkelte<br />
løvtræsplantninger.<br />
Alléer og vejtræer findes omkring Hovedgårdene Hevringholm og<br />
Løvenholm.<br />
Hegnstætheden i regionen er generelt stor bortset fra i den<br />
nordvestligste del omkring Vivild og Lystrup, hvor det åbne land er så<br />
godt som fri for levende hegn.<br />
Mellem Gjesing og Allingåbro er hegnstætheden moderat.<br />
Diger forekommer kun sporadisk og er næsten fraværende i den østlige<br />
del af regionen, mens de markerer brudte stjerneudskiftningsmønstre<br />
omkring Lystrup og Vivild.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget er intensivt (store markfelter) i den nordvestlige del mens<br />
intensiviteten og markstørrelsen gradvist aftager mod øst samtidig med<br />
at det opdyrkede land opblandes med flere naturarealer.<br />
blandet landbrug –natur I den østlige del ses en blanding af små opdyrkede markfelter,<br />
nåletræsplantninger, overdrev og hedearealer.<br />
natur/halvkultur En del natur- og halvkulturarealer forekommer i den østlige og sydlige<br />
del af området. Heriblandt fragmenterede nåletræsplantninger, overdrev<br />
og hedearealer. Dette delområde danner overgangszone mellem det<br />
åbne landbrugslandskab omkring Vivild og Løvenholm skovene i den<br />
tilstødende region mod øst og andelen af halvkultur- og naturarealer er<br />
især stor omkring Hevring Ådal.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby I regionen ligger en del landsbyer, hvoraf nogle (Vivild, Lystrup,<br />
Gjesing og Allestrup) ligger på morænefladen og nogle ligger i<br />
tilknytning til åer eller bække (Tustrup, Nørager, Tårup og Tøjstrup).<br />
byområde/forstad Vivild har vokset sig til en stor landsby med vækst af<br />
parcelhuskvarterer.<br />
Industriområde<br />
gårde I den vestlige del af området ses en del spredte gårde i det åbne land,<br />
mens dette tal falder omkring Tustrup og Hevring Å.<br />
herregård Der findes to hovedgårde i regionen. Hevringholm i tæt på områdets<br />
nordvestlige grænse og Løvenholm, der grænser op til Løvenholm<br />
skovene mod øst.<br />
husmandsbebyggelse I den vestlige del af området ses to tydelige husmandsbebyggelser,<br />
hvoraf én er beliggende<br />
Syd for Hevringholm hovedgård og én er beliggende omkring den<br />
253
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
større gård Sorvad syd for Hevring Å.<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Vivild, Lystrup og Tustrup er stjerneudskiftede, mens Nørager er<br />
kamudskiftet.<br />
hovedgårdsejerlav Hevringholm ejerlav dækker et areal i den nordvestlige del af regionen.<br />
Her ligger hovedgården (fra 1800-tallet) med Alléer, fragmenterede<br />
digestrækninger, husmandsudstykninger og det eneste større<br />
løvskovsareal i området findes på Hevringholms jorder. En del af<br />
gårdens jorder ligger i den tilstødende vestligt beliggende region.<br />
Løvenholm Gods øst for Gjesing med hovedbygning (fra 1576),<br />
parkanlæg, voldgrav og alléer. En stor del af gårdens jorder ligger i den<br />
tilstødende østligt beliggende region.<br />
husmandsudstykninger Sorvad og Hevringholm-udstykningen er jordrentebrug som er<br />
udstykket efter 1930.<br />
Nørager Mark<br />
fortidsminder I Hevring Å-dal samt ved Rygårde er der fundet jernalderbopladser,<br />
gravhøje, jættestuer, runddysser etc.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Hovedvej der forbinder Allingåbro med kysten går gennem området.<br />
Net af mindre vej, der forbinder landsbyerne.<br />
jernbane Jernbanestrækning langs den sydøstlige områdegrænse mellem<br />
Allingåbro og Auning.<br />
højspændingsledninger Regionen krydses af en højspændingsledning der går øst-vest lige nord<br />
for Nørager og Vivild.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller syd for Lystrup.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Stationsbyen Allingåbro grænser op til den sydvestlige del af området.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Skydebane og golfbane nordøst for Allingåbro.<br />
andet<br />
254
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i regionen ses i den østlige del (især omkring Tustrup og Nørager), hvor der er<br />
sket markant konvertering af hede, mose og lyngarealer til nåletræsplantninger og plantninger af<br />
tætliggende levende hegn og oprettelse af små markfelter imellem disse elementer.<br />
Der er næsten ingen ændringer sket i den åbne nordvestlige del bortset fra byvækst omkring Vivild<br />
og tilkomst af husmandsbebyggelsen Hevringholm siden 1930.<br />
I den sydlige del af området er ændringerne fortrinsvis knyttet til dræning af Tøjstrup Kær og andre<br />
mindre og lavtliggende arealer, samt tilkomsten af husmandsbebyggelsen Sorvad og en smule<br />
byvækst omkring Gjesing. Vejstrukturer er i høj grad bibeholdt.<br />
255
Glesborg Skovlandskab (75,73)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Glesborg Skovlandskab (regionen er en samleregion for størstedelen af<br />
Glesborg Morænelandskab (75), hele Gjerrild Nordstrand (nr. 73) samt<br />
dele af Ørum-Djurs Morænelandskab (nr. 76) og Fjellerup Kystlandskab<br />
(nr. 72).<br />
Nr. 75, 73<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Store sammenhængende skovarealer, der i tilknytning til Løvenholm<br />
Gods, Mejlgård Hovedgård og Sostrup Hovedgård har en betydelig alder.<br />
De ældre dele af skovene (Overskov og Nederskov ved hhv. Mejlgård og<br />
Sostrup) samt Løvenholm Skovene) er typisk blandet løv- og nåleskov,<br />
mens de yngre skovarealer udgøres af større og mindre nåletræsplantager<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
(Hemmed Plantage og Emmedsbo Plantage)<br />
Mellem de større skovområder ses mindre, delvist lukkede<br />
landbrugsarealer, hvor der findes en del mindre og forholdsvis nye<br />
nåletræsplantninger. Arealerne omkring Fuglsø Mose, Glesborg og<br />
Bønnerup er eksempler på sådanne områder.<br />
I Hemmed Kær ses endvidere sumpskov og krat.<br />
De delvist lukkede landbrugsarealer er typisk gennemskåret af<br />
tætliggende, parallelle levende hegn, der deler markfelterne ind i små<br />
rektangulære parceller.<br />
Der ses kun få diger i regionen og de største koncentrationer findes i<br />
Løvenholm skovene samt omkring Sostrup Hovedgård, hvor de er<br />
forholdsvis ubrudte. Ramten Skov er omkranset af et ligeledes ubrudt<br />
dige. Mellem hovedgårdenes jorder er forekomsten af diger meget lille.<br />
Alléer og vejtræer forekommer i den nordøstlige del mellem Gjerrild<br />
Nordstrand og Stokkebro samt i tilknytning til hovedgården Mejlgård.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Ekstensivt landbrug (små markfelter) mellem de større skove. Dog<br />
intensivt landbrug (store markfelter) i tilknytning til Hovedgårdene<br />
Mejlgård og Sostrup.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af nåletræsplantninger, hedearealer, eng/mose og ekstensivt<br />
landbrug.<br />
natur/halvkultur Eng og mose i Hemmed Kær og Fuglsø Mose.<br />
Hedearealer omkring Fuglsø Mose samt enkelte andre steder bl.a. langs<br />
kysten.<br />
En del småsøer og mosepartier i Løvenholm skovene.<br />
256
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Landsbyerne i regionen er få og findes især i den nordlige del. Her ligger<br />
Glesborg, Hemmed, Hedegård, Bønnerup og Gjerrild-Stokkebro, hvoraf<br />
Bønnerup og Glesborg har vokset sig relativt store med tilkomst af hhv.<br />
sommerhusbebyggelse og parcelhusbebyggelse. Byvæksten i Bønnerup er<br />
dog sket separat (langs kysten) fra det gamle landsbycentrum, som stadig<br />
ligger som en selvstændig samling huse.<br />
Gjerrild og Stokkebro består af to sammenvoksede vejrækkelandsbyer<br />
med en del bevarede gamle gårde og huse.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Der er ingen større industriområder i regionen. Der ligger dog enkelte<br />
mindre industribebyggelser syd for Glesborg, ved Mejlgård og ved<br />
Bønnerup Strand.<br />
gårde Gårdene, der generelt er små, ligger primært i små landsbyer og samlinger<br />
af huse (Emmedsbo, Hytten, Brøndstrup og Tvedhuse). Kun i den østligste<br />
del mellem Gjerrild og østkysten ses en del større gårde spredt i et mindre<br />
delområde med åbent landbrugslandskab.<br />
herregård Mejlgård hovedgård med hovedbygning fra 1573 med avlsbygninger, allé<br />
haveanlæg og voldgrav. Drives i dag primært som skovbrug.<br />
Sostrup Hovedgård med hovedbygning fra 1606, voldgrav og parkanlæg.<br />
Bruges i dag som kursus- og feriecenter og drives af Cisterciensersøstrene.<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse Større sommerhusområder ved Gjerrild Nordstrand, Bønnerup Strand samt<br />
sydøst for Glesborg.<br />
andet Tvedhuse (Hemmed Kær)<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Glesborg og Hemmed er begge landsbyer med stjerneudskiftningsmønster<br />
hovedgårdsejerlav Mejlgård og Sostrup ligger med hele deres ejerlav inden for<br />
områdegrænserne. Begge hovedgårde har betydelige arealer med blandet<br />
skov (Overskov og Nederskov) og store åbne markfelter. Omkring<br />
gårdanlæggene ses voldgrav, alléer, staldbygninger og haveanlæg.<br />
Løvenholm gods ligger udenfor området, men har en stor del af ejerlavet<br />
beliggende i selve området, hvoraf størstedelen er skovarealer, ligeledes<br />
med en blanding af nål og løv.<br />
Alle tre ejerlav er omkranset af gamle diger.<br />
husmandsudstykninger Tvedhuse (Hemmed Kær)<br />
fortidsminder Regionen har særdeles mange lokaliteter med fortidsminder heriblandt<br />
bopladsområder og gravhøje ved Emmedsbo, Hemmed Kær, Overskov<br />
(Sostrup), Nederskov (Mejlgård) – her også køkkenmøddinger. I Tårup<br />
Skov ses spor af olstidsagre.<br />
257
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Ved Bønnerup strand findes gamle skyttegrave fra 2. Verdenskrig samt<br />
skanseanlæg fra Napoleonskrigene.<br />
Gammel nedlagt jernbanestrækning gennem Hemmed Kær, Hemmed<br />
og Stokkebro, der stadig findes i fragmenterede partier.<br />
I forbindelse med tørvegravning i Fuglsø Mose ses en gammel<br />
skinnevej, der i dag kun er delvist i brug.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En gennemgående hovedvej skærer området i øst-vestlige retning<br />
mellem Fjellerup og Glesborg. Der udover ses et net af mindre veje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Større vindmølleanlæg ved Bønnerup Strand.<br />
andet Fiskerihavn ved Bønnerup Strand.<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder Tørvegravning i Fuglsø Mose.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Lystbådehavn ved Bønnerup Strand.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i regionen er forekommet mellem 1930 og i dag og knytter sig til<br />
arealanvendelsen.<br />
Store arealer der inden 1930 henlå som åbent land eller hedeareal, er blevet tilplantet med enten<br />
større nåletræsplantager eller mindre nåletræsplantninger. De større plantager er oftest plantet i<br />
tilknytning til de store, gamle herregårdsskove. På de resterende åbne arealer er der blevet plantet<br />
tætliggende og ofte korte levende hegn, der inddeler det tidligere åbne land i små markfelter. Større<br />
engområder på marint forland nord for Mejlgård og syd for Gjerrild Nordstrand er blevet drænet og<br />
opdyrket.<br />
I og omkring Fuglsø Mose er lavtliggende områder enten blevet udgravet (tørvegravning) eller<br />
drænet og tilplantet med nål eller opdyrket.<br />
Udstrækningen af herregårdsskovene er stort set uændret.<br />
Dvs. der er sket en konvertering fra åbent land med dertil hørende naturtyper til tilplantede områder<br />
med monokulturer (nåletræsplantager).<br />
Mht. bebyggelse er de største ændringer knyttet til sommerhusområderne langs nordkysten, der har<br />
ændret store kyst- og hedearealer til koncentrerede fritids- og rekreative områder.<br />
258
Ørum-Djurs Morænelandskab (76)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Ørum-Djurs Morænelandskab<br />
Nr. 76<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Ørbæk Plantage er en større og uregelmæssig nåletræsplantage, der ligger<br />
syd for Ørum og Ramten. Skærvad Skov er et lidt mindre Skovareal med<br />
en blanding af nål og løv, der ligger øst for Ørum.<br />
Nord for Ryomgård ligger den mindre Ryomgård Skov i sammenhæng<br />
med Koed Skov. Begge er blandet nål- og løvskov, der følger en<br />
langstrakt lavning med bl.a. Vallum Sø.<br />
Langs Nimtofte Å ses et langstrakt sammenhængende og smalt<br />
skovbælte, der nord for Nimtofte har karakter af delvist fragmenterede<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
nåletræsplantninger og syd for Nimtofte af blandingsskov.<br />
Der ses mange småplantninger i regionen med størst koncentration i den<br />
vestlige del mellem grænsen til Løvenholm Skovene og Ørbæk Plantage.<br />
Her ligger nåletræsplantningerne meget tæt og påvirker således i høj grad<br />
landskabet.<br />
I resten af regionen ses mindre og spredte nåletræsplantninger, der dog<br />
ikke er dominerende i landskabet.<br />
Langs den sydlige områdegrænse ned til Kolindsund samt omkring de<br />
mindre erosionsdale og Ramten Sø ses smalle bræmmer og små partier<br />
med løv og nål.<br />
Krat forekommer i Laen Kær øst for Stenvad Samt syd for landsbyen<br />
Selkær.<br />
Hegnstætheden i regionen er generelt stor. Dog ses enkelte områder med<br />
færre hegn.<br />
Af områder med tætliggende hegn kan nævnes områderne vest for<br />
Rimsø, mellem Ørum og Skærvad Skov samt hele den vestligste halvdel<br />
af regionen omkring Nimtofte, Ramten Sø, Stenvad, Østenfjeld. De<br />
tætliggende hegn er ofte knyttet til plantager og nåletræsplantninger.<br />
Områder med mindre hegnstæthed ses øst for Rimten, omkring Attrup og<br />
Koed, mellem Kastbjerg og Skindbjerg samt på de åbne lavtliggende<br />
kærarealer.<br />
Der er meget få diger i området og de der kan registreres, er ofte korte og<br />
fragmenterede. Ved Marienhof og Skærvad Skov ses dog længere og<br />
ubrudte digestrækninger, der indikerer gamle brugs- og ejerlavsgrænser.<br />
Alléer og vejtræer ses på indfaldsveje til landsbyerne Emmelev, Rimsø,<br />
Ginnerup (der ligger i Kolindsund regionen) samt gården Ny Ryomgård<br />
nordøst for Marienhof.<br />
259
Dyrkningsform<br />
landbrug Blanding af intensivt og ekstensivt landbrug samt gartnerier øst for Ørum.<br />
blandet landbrug – Regionen er primært en landbrugsregion, men indeholder dog en del<br />
natur<br />
naturarealer især i den vestlige del.<br />
natur/halvkultur Nåletræsplantager og småplantninger i det åbne land, Løvtræsplantninger<br />
omkring erosionsdale og søer, mange mindre søer og moser, mose- og<br />
engarealer i Laen Kær samt smalle engarealer i Nimtofte ådal og Ørum<br />
Ådal. I den østlige del af området er naturarealer næsten fraværende.<br />
Erosiondalene i den sydlige del af morænelandskabet udgør i særdeleshed<br />
mindre områder med naturindhold.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ligger en del større og mindre landsbyer i regionen, hvoraf den største<br />
er stationsbyen Ryomgård, der ligger som tidligere randlandsby ned til<br />
Kolindsund som med stationen er vokset op på morænefladen pga.<br />
Nimtofte og Ørum er større landsbyer på selve morænefladen, der er vokset<br />
på grund af deres beliggenhed ved en hovedfærdselsåre. Landsbyerne på<br />
morænefladen ligger oftest på kanten af moræne og lavtliggende våde<br />
arealer som enten er åer, søer eller kær (Ramten, Nimtofte, Ørum, Laen,<br />
Selkær, Kastbjerg, Emmelev, Skiffard og Koed). De landsbyer, der ikke<br />
ligger i tilknytning til våde arealer er små og har karakter af mindre<br />
samlinger af gårde.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der ses en del spredte gårde i landbrugslandskabet (især i den sydøstlige<br />
del), hvoraf en del er udflyttede gårde og en del er husmandsudstykninger,<br />
der ligger langs retlinede vejforløb. Blandt disse ses større gårde, der dog<br />
ikke har en størrelse, så de kan kaldes egentlige hovedgårde.<br />
herregård Skærvad Hovedgård syd for Rimsø med hovedbygning i bindingsværk,<br />
avlsbygninger, voldsted, haveanlæg, herregårdsskov, store markfelter og<br />
husmandsudstykning.<br />
husmandsbebyggelse Regionen indeholder mange større husmandsudstykninger<br />
Bl.a. Georgsminde (efter 1930), Mastrup Mark/Contantia (efter 1930),<br />
Stenvad Hede (efter 1867), mellem Tøstrup og Sjørup (Udstykket fra<br />
Sjørupgård og Tøstrup efter1930), Ørbæk (udstykket fra Ørbækgård efter<br />
1930), Over Slemming (udstykket fra Slemminggård efter 1930).<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
260
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne der ligger som randlandsbyer i den tilstødende<br />
Kolindsundregion, har kamudskiftede jordtilliggender, der strækker sig<br />
op på morænefladen.<br />
Enkelte af landsbyerne på morænefladen er stjerneudskiftede heriblandt<br />
Skiffard, Kni, Kastbjerg, Laen, mens en del af landsbyerne, især i den<br />
vestlige del på tidligere hedearealer, har blokudskiftningsmønster.<br />
De mange husmandsudstykninger har dog tendens til at sløre tidligere<br />
udskiftningsmønstre, og de mønstre der fremstår tydeligst er<br />
randlandsbyernes.<br />
hovedgårdsejerlav Skærvad Hovedgårdsejerlav er beliggende vest for Skærvad Å’s<br />
udspring og omfatter både jord på morænefladen og på et større<br />
lavtliggende areal ved åens udspring.<br />
I tilknytning til gården findes et ældre skovparti med blandingsskov<br />
omkranset af diger samt nogle yngre plantager, mens der øst for gården<br />
ligger nogle større markfelter. Der ses husmandsudstykninger på<br />
tidligere hovedgårdsjord (1930), mens tidligere eksisterende alléer og<br />
enkelte diger (1930) er fjernet. Der er knyttet både voldgrav og park til<br />
selve hovedbygningen.<br />
husmandsudstykninger De fleste af husmandsudstykninger er foretaget et stykke ind i 1900tallet<br />
og er derfor jordrentebrug med relativt stort jordtilliggende, som<br />
typisk er anlagt langs lange lige veje.<br />
fortidsminder Der ses store koncentrationer af gravhøje nord for Sivested, i Ørbæk<br />
Plantage, ved Tøstrup, ved Fannerup Mark og Skærvad Skov samt ved<br />
Selkær. Bopladsområder ses bl.a. ved Svapkær og Emmelev i den<br />
nordøstlige del af regionen.<br />
forsvars-<br />
Nedlagt jernbanestrækning mellem Ryomgård, Nimtofte, Ramten og<br />
produktionsanlæg/ Stenvad, hvoraf der stadig ses fragmenterede partier.<br />
inddæmninger<br />
Ved Fannerup ligger en gammel velbevaret vandmølle med mølledam,<br />
mølle og stuehus.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En større hovedvej skærer gennem regionen i øst-vest gående retning<br />
med to tilstødende mindre hovedveje.<br />
jernbane Langs regionens sydlige grænse løber en jernbane strækning gennem<br />
Ryomgård.<br />
højspændingsledninger Højspændingsledning skærer området i nærheden af Nimtofte, Ørum og<br />
Kastbjerg.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller øst for Kastbjerg.<br />
andet<br />
261
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Skydebane syd for Laen.<br />
Djurs Sommerland syd for Georgsminde.<br />
Campingplads ved Nimtofte.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
De største ændringer i arealanvendelsen i regionen er sket siden 1930 og kan henføres til dræning<br />
og opdyrkning/tilplantning af lavtliggende mose- og engarealer, samt til opdyrkning/tilplantning af<br />
hedearealer med nåletræsplantninger og større plantager. De ældre skovpartier med blandingsskov<br />
samt løvtræsbræmmerne langs erosionsdalene er uforandrede, mens de langs mange af dalene er<br />
supplerede med mindre nåletræsplantninger.<br />
De mest omfattende eksempler på konvertering af mose, eng og hede til hhv. landbrugsjord og<br />
plantager ses i den vestlige del af regionen vest for Nimtofte, Ramten og Stenvad, samt i Laen Kær<br />
og Selkær.<br />
Mht. bebyggelsesmønstret er der sket store ændringer i gårdstrukturerne i starten af 1900-tallet, idet<br />
lang de fleste af husmandsudstykninger blev udstykket som jordrentebrug efter 1919-lovene. Inden<br />
da var det meste af bebyggelsen beliggende i landsbyerne og tilkomsten af de mange<br />
husmandsudstykninger, har gjort at gamle markstrukturer nogle steder fremstår ret utydeligt.<br />
262
Veggerslev Ådal (77)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Veggerslev Ådal<br />
Nr. 77<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Der er ingen skov i selve dalen. Derimod grænser regionen op til den<br />
ældre herregårdsskov Nederskov (Blandet løv og nål), der hører til<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
Sostrup herregård.<br />
Langs siderne af ådalen findes mere eller mindre fragmenterede partier<br />
med småplantninger af både løv og nål, hvilket især er gældende for<br />
den sydligste del.<br />
I selve ådalen ses mindre kratpartier i tilknytning til engene.<br />
levende hegn/alléer/ Ådalen er kun få steder gennemskåret af levende hegn, så den må<br />
vejtræer/diger<br />
fremstå som en langstrakt åben korridor. Diger og alléer er fraværende.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Intensivt landbrug (med et enkelt gartneri) på den flade dalbund samt<br />
på de dele af siderne, der ikke er tilplantede.<br />
blandet landbrug –natur Primært landbrug, dog iblandet enkelte engarealer.<br />
natur/halvkultur Engarealer i den del af dalen, der fører Villersø Bæk samt mindre og<br />
fragmenterede overdrevsarealer på de stejleste partier af dalsiderne.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Randlandsbyerne Veggerslev og Skinbjerg ligger i regionen mens<br />
Villersø, Dalstrup og Karlby (ligeledes randlandsbyer) ligger så langt<br />
oppe på morænen, at de hører med til den tilstødende region<br />
Hammelev Morænelandskab.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Langs dalsiderne på strækningen med Villersø Bæk ses rækker af små<br />
gårde og huse, der ligger i knækket mellem dalbund og skrænt og i<br />
tilknytning til byerne Veggerslev og Karlby ses enkelte gårde langs<br />
vejen i dalbunden.<br />
Herregård<br />
Husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav<br />
Hovedgårdsejerlav<br />
Husmandsudstykninger<br />
Fortidsminder<br />
forsvars-<br />
Ved Veggerslev ses resterne af en nedlagt jernbanestrækninger, der har<br />
produktionsanlæg/ forbundet Stokkebro med Grenå.<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
263
og elementer<br />
motorveje/andre veje En større vej skærer den sydlige del af ådalen, ellers ses kun mindre<br />
vej, der løber langs dalsiderne.<br />
Jernbane<br />
Højspændingsledninger Højspændingsledning skærer området syd for Dalstrup.<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller ved Kristiansminde på den sydøstlige dalstrækning.<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har tidligere været en typisk fladbundet ådal med grøftede enge og mosearealer på de<br />
våde arealer og fritliggende skrænter med overdrevsarealer på de stejleste partier. Ændringerne i<br />
arealanvendelsen har forekommet gradvis siden 1867 og har løbende medført færre enge og<br />
mosearealer, samt højere grad af tilplantning med nål på dele af dalsiderne. Bebyggelsesmønsteret<br />
er stort set uændret.<br />
264
Hammelev Morænelandskab (78)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Hammelev Morænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
78<br />
småplantning/krat/ Regionen indeholder meget få småplantninger, hvoraf de fleste ligger<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
omkring hovedgården Stensmark ved østkysten.<br />
Regionen indeholder meget få levende hegn, og der hvor de er bedst<br />
repræsenteret er Mellem Thorsø og Grenå samt på Debild Hede, hvor<br />
de er korte og tætliggende, og derfor deler landskabet op i små<br />
rektangulære felter. I resten af regionen er hegnstætheden lille.<br />
Der ses en lang allé ved den sydlige indfaldsvej til Stensmark<br />
Hovedgård. De få diger, der forekommer, er meget fragmenterede med<br />
undtagelse af digerne i Stensmarks ejerlav, som fremstår mere<br />
sammenhængende.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store markfelter. Dog mindre markfelter på den<br />
opdyrkede Debild Hede.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Området indeholder meget få naturarealer bortset fra langstrakte<br />
strandengsarealer og overdrev nord og syd for Fornæs Fyr.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Landsbyerne i regionen ligger dels på morænefladen (Thorsø og<br />
Voldby) og dels på randen af den tilstødende Veggerslev Ådal-region<br />
eller på randen af Kejserbæk, der skærer området (Dalstrup, Villersø,<br />
Karlby, Hammelev, Sangstrup og Dolmer).<br />
Ingen af landsbyerne har oplevet byudvikling i nævneværdig grad<br />
bortset fra et mindre parcelhusområde i Voldby, og fremstår derfor<br />
mere eller mindre intakte.<br />
byområde/forstad<br />
industriområde Der er ingen industriområder i regionen, men et større industriområde i<br />
Grenå grænser op til regionen.<br />
gårde Der ses et stort antal enkeltliggende gårde i det åbne land hvoraf de<br />
fleste ligger lidt tilbagetrukket fra vejene. Langs Kejserbæks vestlige<br />
side ligger en lang række gårde, som meget karakteristisk er placeret i<br />
det svage terrænknæk mellem dalbund og moræneflade.<br />
herregård Stensmark Hovedgård ligger i næsten ude ved kysten tæt på Fornæs<br />
Fyr har en hovedbygning fra slutningen af 1800-tallet, haveanlæg med<br />
stensatte diger og alléer.<br />
husmandsbebyggelse Kristiansminde Statshusmandskoloni syd for Villersø.<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne Voldby, Hammelev og Thorsø er stjerneudskiftede<br />
265
landsbyer, hvor markveje og levende hegn radierer ud fra<br />
landsbycentret og gårde er flyttet ud langs disse.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Kristiansminde er udstykket i starten af 1900-tallet og består af en<br />
regelmæssigt beliggende række tætliggende huse langs eksisterende<br />
veje.<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Fornæs Fyr der ligger på den østligste spids af kysten.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Området er gennemskåret af et net af mindre veje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger En højspændingsledning skærer området gennem Hammelev.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller mellem Hammelev og Grenå.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Grenå grænser op til den sydlige del af regionen, som vil være<br />
bypåvirket, da der ikke er nogen afskærmende beplantning.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads nord for Fornæs Fyr<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Området fremstår som et forholdsvis intakt landbrugslandskab.<br />
Arealanvendelsesmæssigt er ændringerne i regionen meget små bortset fra at grøftede engarealer i<br />
dalbunden langs Kejser Bæk er drænet siden 1930.<br />
Tætheden af diger og markveje er blevet betydeligt mindre, mens der på Debild Hede og nord for<br />
Stensmark er kommet flere levende hegn. En lang alléstrækning, der tidligere har gennemskåret<br />
området fra nord til syd er blevet fjernet.<br />
Det oprindelige bebyggelsesmønster er ikke ændret nævneværdigt, bortset fra at der er kommet<br />
flere gårde til siden 1930 langs enkelte vejstrækninger (formodentlig husmandsudstykninger).<br />
266
Kolindsund (79)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Kolindsund<br />
Nr. 79<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Syd for landsbyen Enslev ses et mindre skovparti med blandet nål og<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
løv.<br />
Der ses en del småplantninger (oftest løv) på skrænterne omkring det<br />
afvandede sund, mens den centrale del af sundet er så godt som friholdt<br />
for beplantning.<br />
Stort set ingen levende hegn og diger.<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Intensivt landbrug med store markfelter.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Der ses kun få mindre enge og mosearealer i regionen, mens der langs<br />
skrænterne ses mindre og fragmenterede overdrevsarealer.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Enslev, Revn, Ginnerup, Fannerup, Søby og Sivested er alle små<br />
randlandsbyer, der ligger på grænsen mellem Kolindsund og de<br />
tilstødende regioner.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Gårdene der ligger i regionen uden for landsbyerne er ofte større<br />
sundgårde, der er anlagt på tørlagte arealer og udnytter den frugtbare<br />
jord i regionen. Eksempler på sådanne gårde er Næsgård, Fævejle,<br />
Skarnæs, Egevang, Koustruplund, Ellegård, Søholm og Sivestedodde.<br />
Herregård Vedø Hovedgård anlagt år 1464.<br />
husmandsbebyggelse Næsby er en række husmandsbebyggelser (efter 1930), der ligger som<br />
randbebyggelser langs den sydlige regionsgrænse.<br />
Fritidshuse<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav<br />
Hovedgårdsejerlav Vedø Hovedgårdsejerlav med ældre løvskovsparcel, allébeplantning,<br />
engarealer og opdyrkede marker.<br />
husmandsudstykninger Husmandsudstykningen Næsbys jorder er udstykket fra Ingvortstrup,<br />
og er placeret på den bagvedliggende moræneflade. Udstykningen er<br />
formodentlig jordrentebrug, og er foretaget efter 1919.<br />
Fortidsminder Flere af gårdene er bevaringsværdige heriblandt Søholm,<br />
Fannerupgård, Sivestedodde og Egevang.<br />
forsvars-<br />
Hele regionen er et inddæmmet og afvandet sund og er opstået som<br />
produktionsanlæg/ resultat af et omfattende anlægsarbejde. Området holdes tørt af et antal<br />
inddæmninger<br />
pumpestationer ved Fannerup, Enslev, Benzonshøj og Grenå, der leder<br />
vandet væk via en nordkanal, en midterkanal og en sydkanal.<br />
267
Nordkanalen og sydkanalen ligger umiddelbart udenfor et langstrakt<br />
dæmnings- digesystem, der skal holde vand fra morænefladerne væk<br />
fra sundet.<br />
Den inderste del af sundet er adskilt fra den vest for liggende Ryom<br />
Ådal af en dæmning.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Ved Fannerup Skæres området af en hovedvej. Ellers er det primært<br />
mindre veje og markveje, der alle ligger i et retlinet mønster.<br />
Jernbane En jernbanestrækning skærer regionen i den sydvestlige del ved<br />
Kolind.<br />
højspændingsledninger<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
Andet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder Den vestlige del af Grenå grænser op til regionen som påvirkes visuelt<br />
af byen.<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Golfbane, skydebane og motorbane umiddelbart vest for Grenå.<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen er markant ændret siden slutningen af 1800-tallet, hvor dræningsarbejdet begyndte og har<br />
derfra forandret sig fra lavvandet sund over våde enge til tørlagt intensivt opdyrket<br />
landbrugslandskab. I et smalt bånd mellem nordkanalen og sydkanalen og områdets grænser er<br />
ændringerne mindre og består hovedsageligt i fragmenteret tilplantning af skrænterne.<br />
268
Grenå Kyst (80)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Grenå Kyst<br />
Nr. 80<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Nåletræsplantager iblandet små partier med løvtræ dominerer den sydlige<br />
del af regionen.<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Langs kysten strækker der sig en smal bræmme af hedearealer, der breder<br />
sig ud i den sydligste ende ved Mellem Klitsø og Sønder Klitsø og klemt<br />
inde mellem Grenå <strong>Kommune</strong>plantage og et større sommerhusområde<br />
ligger den store Fuglsang Hede.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad Grenå dominerer den nordlige halvdel af regionen er vokset op som<br />
stations-, havne- og industriby omkring en tidligere købstad fra 1250.<br />
Oprindeligt havde byen en Å-havn, men i 1812 blev der anlagt et<br />
havneanlæg ved kysten ca. en km fra byen.<br />
Industriområde I den nordlige og vestlige udkant af Grenå ligger større industriområder,<br />
der vil kunne påvirke det omkringliggende landskab.<br />
Gårde<br />
Herregård<br />
husmandsbebyggelse Husmandsbebyggelsen Fuglsang (oprettet efter 1930) ligger umiddelbart<br />
syd for Fuglsang Hede og indeholder en række tætliggende huse langs en<br />
i forvejen eksisterende vej.<br />
Fritidshuse Større områder med sommerhusbebyggelses ses tæt på den sydlige<br />
udkant af Grenå ved Grenå Strand.<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Fuglsang Hede hører under Ålsøs ejerlav og er udstykket på en del af<br />
morænefladen, der grænser op til den flyvesandsdækkede Fuglsang<br />
Hede. Husene ligger tæt i en række og er placeret helt ud til vejen med<br />
jorder mellem vejen og heden.<br />
fortidsminder<br />
269
forsvars- produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Meget få veje i naturarealerne syd for Grenå.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet Industri-, færge- og lystbådehavn i Grenå. Havnen blev anlagt i 1812.<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
Tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Der ligger både feriekoloni, højskole og campingplads syd for Grenå<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Ændringerne i regionen har selvsagt været størst i den nordlige halvdel, der siden 1930 har oplevet<br />
en meget omfattende byvækst. Den oprindelige (tidligere købstad) ligger ca. en km inde i landet ned<br />
til åen Grenå og udgør i dag centrum af den nu meget større industri, havne og stationsby Grenå.<br />
Efter 1930 (og specielt i 1960’erne) blev byen påvirket af havnen og af den jernbanelinie, der<br />
forbandt byen med både havn og oplandsbyer.<br />
Området syd for byen har ændret sig i mindre grad idet, det tilbage i 1930 indeholdt et dominerende<br />
hedeareal med nåletræsplantager. Her består den største ændring i gradvis konvertering fra hede til<br />
nål, der nu er helt dominerende for arealanvendelsen. Samtidig er der vokset store<br />
sommerhusområder op syd for byen ligesom der er anlagt feriekolonier og campingplads.<br />
270
Trustrup Morænelandskab (81)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Trustrup Morænelandskab<br />
Nr. 81<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Det eneste regulære skovområde i regionen er den gamle<br />
herregårdsskov Katholm Skov (primært nål iblandet løv), der ligger i<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
den sydøstlige del.<br />
Vest for Trustrup og Lyngby ligger en del større og mindre nåle- og<br />
løvtræsparceller der bryder det åbne landbrugslandskab. Ellers ses kun<br />
små plantninger enkelte steder i regionen.<br />
Der er generelt meget få levende hegn i regionen, dog er hegnstætheden<br />
i mindre områder tættere (Sønder Homå, Ålsrode samt nord for<br />
Allelev). Her udgøres hegnsmønsteret af parallelle og tætliggende<br />
hegn.<br />
Der ses en del bevarede digeforløb som er mest markante i den østlige<br />
del af regionen ved Katholm Hovedgård, Homå, Sønder Homå og<br />
Ålsrode.<br />
Der ses kun alléer enkelte steder, bl.a. ved de større gårde Nygård,<br />
Bjørnholm og Lyngdal.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug med store markfelter. Gartneri vest for Tustrup.<br />
blandet landbrug –natur Stort set kun landbrug.<br />
natur/halvkultur De få natur- og halvkulturarealer der ses i regionen begrænser sig til<br />
enkelte små hedearealer og enge.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Der ligger 9 landsbyer jævnt fordelt i regionen, hvoraf de fleste er<br />
landsbyer, der ligger på morænefladen, bortset fra Albøge, Østerballe<br />
Ålsrode og Høbjerg der ligger som randlandsby ned til fire mindre<br />
erosionsdale.<br />
Trustrup er egentlig en mindre stationsby, der er vokset med<br />
parcelhuskvarterer mod syd, øst og vest og det er den eneste af byerne<br />
der har været udsat for egentlig byvækst.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der ligger en del gårde spredt i landskabet, hvoraf en del er udflyttede<br />
gårde og en del er nyere husmandsudstykninger fra efter 1930.<br />
herregård Katholm Gods med hovedbygning fra 1500-tallet ligger i den østlige<br />
del mellem Høbjerg og det lave marine forland langs kysten.<br />
Lykkesholm Hovedgård med hovedbygning fra 1804 ligger mellem<br />
Trustrup og Hoed Ådal.<br />
Lyngdalsgård Hovedgård med hovedbygning fra 1840’erne ligger lige<br />
øst for Trustrup.<br />
husmandsbebyggelse Sønder Homå (oprettet før 1867) beliggende syd for Homå og<br />
Lyngdalgård.<br />
Svenstrup og Albøge Mark syd og sydvest for Albøge er oprettet i<br />
271
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
starten af 1900-tallet og består.<br />
Obdrup vest for Trustrup er oprettet i starten af 1900-tallet.<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Der forekommer flere forskellige typer af udskiftningsmønstre<br />
afhængigt af hvor på morænefladen landsbyerne ligger. I den nordlige<br />
del af regionen ses meget karakteristiske stjerneudskiftninger omkring<br />
Ålsø, Vejlby og Allelev mens Ålsrode og Høbjerg, der begge ligger<br />
som randlandsbyer langs mindre erosionsdale er kamudskiftede.<br />
Landsbyen Homå har en markstruktur, der indikerer en blanding af<br />
kamudskiftning mod syd og stjerneudskiftning mod nordvest.<br />
Randlandsbyerne der ligger i den tilstødende Kolindsundregion (Søby<br />
og Revn) påvirker alle morænefladen med en blanding af stjerne- og<br />
kamudskiftninger, der ofte er meget tydelige.<br />
hovedgårdsejerlav Katholm Gods’ ejerlav strækker på sig morænefladen fra Høbjerg i<br />
nord til Onskær i syd, og inkluderer en del af det flade marine forland<br />
langs kysten fra Sønder Klitsø ned mod Ålsrode Kær. Selve<br />
gårdanlægget ligger på overgangen mellem moræne og marint forland.<br />
Arealerne på det marine forland er primært store sammenhængende<br />
markfelter med en separat nåleskovsplantning på Havknude. Arealerne<br />
på morænefladen er ligeledes opdelt i store markfelter og i umiddelbar<br />
nærhed af godset ses et par mindre løv- og nåleskovsplantninger af<br />
ældre dato. Både hovedbygning, voldgrav, have, staldbygninger, diger<br />
samt en gammel hulvej ses stadig i landskabet.<br />
Lykkesholm Hovedgårdsejerlav er en del mindre end Katholms og<br />
ligger primært på morænefladen, mens den sydligste del inkluderer en<br />
lille del af Hoed Ådal. Jorderne udskiller sig ikke nævneværdigt fra de<br />
omkringliggende marker, idet de består af regulære, åbne markfelter<br />
omkranset af diger og hegn. I umiddelbar nærhed til gårdanlægget ses<br />
ud over et haveanlæg to mindre plantninger med løv og nål, som bryder<br />
monotonien i markfelterne.<br />
Lyngdalgård hører ind under ejerlavet Homå By, Homå og har derfor<br />
ejerlavsmæssigt ikke haft nogen større betydning for landskabet, der<br />
minder om landskabet omkring Lykkesholm med åbne markfelter<br />
afgrænset af diger. Lyngdalgård har dog ingen småplantninger knyttet<br />
til ejendommen, derimod fører en lang alle op til gårdanlægget.<br />
husmandsudstykninger Den mest markante bebyggelse udenfor landsbyerne er Sønder Homå,<br />
der består af ca. 20 små og middelstore gårde der ligger i et<br />
regelmæssigt mønster af lange rektangulære markstykker. Bebyggelsen<br />
eksisterede i 1867 og er formodentlig en husmandsbebyggelse, der er<br />
udstykket på arealer, der har ligget for langt fra Homå og Lyngdalgård,<br />
til at de var rentable at dyrke.<br />
For både Svenstrup, Albøge Mark og Obdrup gælder det, at de består af<br />
samlinger af få og små huse/gårde der ligger på række langs<br />
eksisterende veje med gårdbygninger tæt på vejen.<br />
fortidsminder Søbygård er en bevaringsværdig sundgård, der ligger på morænefladen<br />
272
i den vestlige del af regionen en smule tilbagetrukket fra det<br />
tilgrænsende Kolindsund.<br />
forsvars-<br />
Regionen grænser ned til det inddæmmede Kolindsund, der visuelt<br />
produktionsanlæg/ påvirker morænefladen.<br />
inddæmninger<br />
Syd for Trustrup ses resterne af en nedlagt jernbanestrækning, der har<br />
gået til Balle.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje En hovedvej skærer gennem området parallelt med jernbanen og løber<br />
mod Grenå. Ellers kun mindre veje.<br />
jernbane En jernbanestrækning løber midt gennem området til Grenå over<br />
Trustrup og Homå.<br />
højspændingsledninger To højspændingsledninger fører fra Grenå ned gennem regionen i en<br />
sydvest gående retning.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmøller mellem Sønder Homå og Homå, nord for Ålsrode, nord for<br />
Albøge, syd for Høbjerg og syd for Allelev, hvoraf de to førstnævnte er<br />
større vindmølle parker.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Grenå grænser op til den nordøstlige del af området og vil formentlig<br />
på denne del visuelt.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde Mindre landingsbane nord for Høbjerg.<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Der er generelt kun sket få ændringer i regionen siden 1867 og de største ændringer er sket efter<br />
1930.<br />
Arealanvendelsesmæssigt har regionen i hele perioden været et veludnyttet landbrugslandskab, og<br />
de største ændringer ses omkring drænede og opdyrkede lavbundsarealer, der tidligere henlå som<br />
enge og moser. Eksempler på dette ses mellem Lyngby og Trustrup, hvor den tidligere hvidmose er<br />
drænet samt i de mindre erosionsdale. Nogen af de lave arealer øst for Katholm Gods er blevet<br />
drænet og opdyrket efter 1867 og indgår nu i godsets landbrugsproduktion, mens den nordligste del<br />
af skovpartiet i Katholm Skov er plantet efter 1930. Mht. bebyggelsesmønsteret har dette kun<br />
ændret sig lidt efter 1867 i kraft af, at der er kommet flere gårde i det åbne land, og Trustrup har<br />
ændret karakter fra landsby til mindre stationsby. De overordnede vejstrukturer er ret intakte, mens<br />
mange af de tidligere markveje er blevet sløjfet efter 1930. Nogle af digerne og hegnene er også<br />
sløjfede, men især i den østlige del ses digemønstrene at være relativt velbevarede.<br />
I nogle områder er der plantet nye hegn siden, hvilket bl.a. gælder nord for Allelev, syd for Lyngby,<br />
vest for Albøge Mark og nord for Høbjerg. Disse er ofte korte, tætliggende og parallelt orienterede.<br />
273
Skodå Ådal (82)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Skodå Ådal<br />
Nr. 82<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Flere mindre skovpartier af både løv og nål, lokaliseret i bunden af<br />
ådalen ved Skodå og på selve ådalsskrænterne. Ved Høgholm hovedgård<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
er der desuden lidt større partier af løvskov på ådalsbunden.<br />
Få skovparceller langs Skodå og på ådalsskrænterne.<br />
Sumpskov/krat i søerne, vandhullerne og moserne og krat på engene. Der<br />
er en lidt større koncentration af søer, vandhuller, moser og enge i den<br />
sydvestlige halvdel af regionen.<br />
To alléer ved Høgholm hovedgård. Mange korte levende hegn, langs<br />
vandløb/dræn kanaler og veje i bunden af ådalen.<br />
Der er en del diger i regionen, bl.a. langs dele af jernbanen.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Større sammenhængende landbrugsarealer omkring Høgholm hovedgård<br />
og Attrup kær. Ellers består området af mindre marker, som følge af de<br />
mange læhegn.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af mose, eng, sø og landbrug. Specielt nordvest for Balle på<br />
langs Hoed Å og vest for Høgholm på sydsiden af Skodå.<br />
natur/halvkultur Moser og enge langs Hoed Å og Skodå.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Mange mindre gårde i den sydøstlige halvdel af regionen. Gårdene er<br />
lokaliseret både i ådalsbunden og på skrænterne,<br />
I den nordvestlige del af regionen er koncentrationen af gårde mindre,<br />
mens gårdene er lidt større.<br />
herregård Høgholm hovedgård ligger ca. midt i regionen.<br />
husmandsbebyggelse Husmandssteder i Attrup kær og Balle kær.<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Fra de tidligere og nuværende landsbyer på morænefladerne strakte<br />
ejerlavene sig ned i Skodå ådal.<br />
hovedgårdsejerlav Høgholm hovedgårds ejerlav bestod af området omkring gården i selve<br />
ådalen, området omkring Bjørnholm på morænefladen nordøst for<br />
gården, samt området omkring Hestehave på morænefladen syd for<br />
gården. Hovedgården Høgholm har ligget i området siden før 1300 tallet.<br />
I 1808 blev det nuværende Bjørnholm gods og dertil hørende jorde solgt<br />
fra. Hovedgårdsejerlavet indeholder flere skovparceller, større markfelter<br />
og alléer ved Høgholm hovedgård.<br />
274
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Nord for Hallendrup i en skovparcel findes tre gravhøje. Nordvest for<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Balle, i nærheden af Gråkærsgård ligger to dysser og en jættestue.<br />
Der ligger en fabrik, der er oplyst som listevirksomhed, nord for<br />
Pederstrup.<br />
Fra 1901 til 1968 var der en jernbanestrækning mellem Trustrup og<br />
Balle, der var en del af Ebeltoft-Trustrup banen. Jernbanen lå langs den<br />
nordøstlige ådalsskrænt, mellem Rosmos Kær og Balle.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Ved Høgholm krydser en hovedvej regionen. Mindre veje går på tværs<br />
og på langs af ådalen.<br />
jernbane I den nordvestlige del af regionen findes der en jernbane nedenfor<br />
bunden af den nordøstlige ådalsskrænt.<br />
højspændingsledninger To højspændingsledninger krydser regionen nord for Pederstrup Mark.<br />
En højspændingsledning krydser regionen i sydøst ved Balle Kær.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Balle grænser op til den sydøstlige del af området.<br />
råstofområder En aktiv sand, grus eller sten råstofgrav ved fabrikken nord for<br />
Pederstrup.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Ådalen er en typisk ådal, med ekstensivt landbrug blandet med vådområder.<br />
Ådalen har fungeret som overdrev for de tidligere landbrug, da ådalen var stærkt præget af eng- og<br />
mosearealer indtil år 1930. Lige siden år 1867 er der i regionen foregået tørvegravning, dræning og<br />
efterfølgende opdyrkning af arealerne i regionen. Derfor er der sket en formindskelse af eng- og<br />
mosearealerne, som har været størst efter år 1930.<br />
Hovedgården Høgholm har ligget i området siden før 1300 tallet. I 1808 blev det nuværende<br />
Bjørnholm gods og dertil hørende jorde solgt fra.<br />
Fra år 1930 og frem er randlandsbyen Hallendrup, der lå i den nordvestlige del af regionen, blevet<br />
indskrænket til 3-4 gårde.<br />
Siden 1930 er der bygget en fabrik, der er forbundet med råstofgravning<br />
275
Pederstrup Morænelandskab (83)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Pederstrup Morænelandskab<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
83<br />
skov/plantage Tre mindre løvtræsskove (i blandet nåletræer) forekommer i<br />
den sydlige del nord for Tirstrup, Hestehave, Nørreskov,<br />
Sønderskov og Horstved Skov. Små nåletræsplantager ses<br />
nord og sy for Mårup Mark i den vestlige del og øst for<br />
Nødager i overgangen til Skodådalen.<br />
småplantning/krat/<br />
En del småplantninger med løv- og nåletræer forekommer<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
jævnt fordelt i regionen.<br />
Regionen indeholder mange levende hegn. En større<br />
koncentration ses i den nordlige og vestlige del, hvor mange<br />
tætliggende korte til længere hegn er orienteret i en N-S<br />
retning. I den østlige del forekommer flere korte hegn<br />
orienteret i alle retninger. Vejtræer ses syd for Horstved og<br />
langs Horstved Skov. Allébeplantning ses ved<br />
Drammelstrupgård. Diger (museumsdiger) ses flere steder i<br />
regionen. Længere diger ses i tilknytning til skovområderne i<br />
den sydlige del og tæt ved landsbyerne Attrup, Ørup,<br />
Drammelstrup og Pederstrup. Syd for Nødager ses flere<br />
parallelle diger.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Arealanvendelsen er domineret af landbrug, der har en noget<br />
ekstensiv karakter i den nordlige mere sandede del med mange<br />
tætliggende levende hegn og en mere intensiv karakter i den<br />
sydlige mere morænelers dominerede del.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
natur/halvkultur Meget få spredte vandhuller i den sydlige del.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Pederstrup, Drammelstrup, Nødager, Tirstrup, Attrup og<br />
Ørup. En gårdsamling ses i Horstved. Landsbyerne Pederstrup<br />
og Nødager ligger i tilknytning til erosionsdale, mens Tirstrup<br />
og Ørup ligger i overgangen til hedesletten syd for. Der er<br />
kirker i Tirstrup og Nødager.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der er forholdsvis få enkeltliggende gårde i regionen.<br />
Gårdstørrelsen er lille i den NV del og lidt større i den sydlige<br />
og østlige del. I den centrale del ligger tre større gårde,<br />
Nøruplund (hovedbygning fra 1863), Drammelstrupgård og<br />
Råmosegård (tidligere fattiggård, i dag plejehjem).<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Der er forholdsvis mange samlinger af husmandssteder<br />
oprettet efter 1930, som ses udbredt i den NV del af regionen.<br />
276
Langelinie, Nødager Mark, langs vej mellem Mårup Mark og<br />
Horstved, Nøruplund (oprettet 1921)og Præstegårdsmark.<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Nødager er en vejforgreningsby Drammelstrup en kompakt<br />
vejklyngebebyggelse. Tirstrup har efter anlæggelsen af<br />
lufthavnen (naboregion) oplevet en markant byvækst med<br />
opførelse af parcelhuskvarterer langs større veje i vestlig og<br />
sydlig retning.<br />
hovedgårdsejerlav I overgangen til Skodådalen forekommer et hjørne af<br />
Høgholm hovedgårdsejerlav (naboregion).<br />
husmandsudstykninger De fleste af husmandsstederne er formentlig oprettet som<br />
jordrentebrug efter lovene vedtaget i 1919. Flere af<br />
husmandsstederne er lokaliseret efter større veje i sognene på<br />
tidligere dyrket jord, og de har nogenlunde ensartede størrelse.<br />
Nøruplund husmandskoloni er et eksempel på en helt klassisk<br />
statshusmandsudstykning oprettet ved udstykning fra<br />
Nøruplunds jorder. Præstegårdsmark er formentlig oprettet<br />
ved udstykning af præstegårdsjord.<br />
fortidsminder<br />
forsvarsproduktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
I området omkring Nødager mark, Mårup Mark og Horstved<br />
er en af landets største koncentrationer af gravhøje, heraf<br />
mange fritliggende.<br />
motorveje/andre veje<br />
jernbane<br />
Overordnet vej (Grenåvej), der gennemskærer regionen<br />
mellem Tirstrup og Drammelstrup.<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
To Ø-V gående 60 KV højspændingsledninger gennemskærer<br />
regionen nord for Nødager. En NØ-SV gående 60 KV<br />
højspændingsledning gennemskærer regionen i den østligste<br />
del.<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
aAndet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
Telemast NV for Langelinie.<br />
andet Ring Djursland motorbane øst for Pederstrup.<br />
277
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen har ændret sig noget siden 1867. På 1867 kortet er landbrugsjorderne ligeledes<br />
den dominerende arealanvendelse, og den NV del af regionen har et mere ekstensivt præg. I denne<br />
del forekommer små partier med lyng, eng og mose. Løvtræsskovene har samme udbredelse, men<br />
består udelukkende i løvtræer. I perioden fra 1867 til 1930 sker der ikke store<br />
arealanvendelsesmæssige ændringer. Enkelte nåletræsplantninger og levende hegn anlægges. De<br />
største ændringer finder sted i perioden efter 1930 og frem til i dag (DTK25). Der kommer generelt<br />
flere småplantninger i det åbne land og flere levende hegn. I løvtræsskovene konverteres partier til<br />
nåletræer. Enkelte diger forsvinder. Bebyggelsesmønstret ændrer sig, idet flere husmandssteder<br />
oprettes i den NV del. Tirstrup oplever en betydelig byvækst som følge af anlæggelsen af<br />
lufthavnen (naboregion) under anden verdenskrig.<br />
278
Tirstrup Hedeslette (84A)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Tirstrup Hedeslette (regionen udgør den beplantede vestlige del<br />
af den naturgeografiske region Tirstrup Hedeslette (nr. 84)).<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
84A<br />
skov/plantage Arealanvendelsen er domineret af nåletræsplantager.<br />
Plantagerne, der varierer i størrelse er sammenhængende og<br />
dækker næsten hele regionens areal. De største plantager er<br />
Skramsø, Djursland, Snedkerhus, Søholt, Fruerlund og<br />
plantagen omkring Hvalskov. Større arealer friholdt for<br />
plantager ses i den centrale del i tilknytning til lufthavnen, ved<br />
Øksenmølle samt i den nordlige del omkring Mårup.<br />
småplantning/krat/<br />
Enkelte småplantninger med nåletræer forekommer i det åbne<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
areal i den nordlige del.<br />
Få levende hegn, der er begrænset til de få åbne arealer. Meget<br />
få diger (museumsdiger) i regionen. Et længere dige ses i<br />
Djursland Plantage samt vest for Fuglslev (dobbelt-diger).<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Som følge af den megen beplantning er landbrugsarealer næsten<br />
fraværende. Enkelte landbrugsarealer ses i den nordlige del, og<br />
som små partier langs regionens grænse og mellem plantagerne.<br />
blandet landbrug –natur Nej, nåletræsplantagerne er altdominerende.<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder en del § 3 områder. Der forekommer flere<br />
langstrakte partier med mose- og engarealer langs de<br />
forholdsvis mange vandløb i den sydlige del. Den nordlige del<br />
af regionen grænser op til flere vandløb, der henføres til<br />
naboregioner. Større § 3 områder udgøres af Øjesø og Langsø i<br />
den SV del samt et hedeområde i tilknytning til lufthavnen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder fem mindre landsbyer. Landsbyerne<br />
Fuglslev, Mårup og Krarup ligger langs med vandløb i<br />
overgangen mellem plantagearealerne og det omkringliggende<br />
åbne land. Øksenmølle ligger mellem plantagearealerne i<br />
tilknytning til et vandløb og Stabrand ligger omgivet af lufthavn<br />
og åbent land. En gårdsamling ses i Gråskegårde. Der er en<br />
kirke i Fuglslev.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Meget få og spredte enkeltliggende gårde. Gårdene er små og<br />
ligger i tilknytning til vandelementer, åbne arealer og enkelte<br />
inde i plantagerne.<br />
279
herregård Søholt (dateres til 1200-tallet, hovedbygning fra 1600-tallet?), der<br />
ligger tæt ved den nordlige søbred af Stubbe Sø.<br />
husmandsbebyggelse Langs N-S gående hovedvej til Tirstrup (oprettet efter 1930).<br />
Fritidshuse To sommerhusområder mellem Øksenmølle og Fuglslev.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Fuglslev ligger som en cirkulær vejbebyggelse.<br />
hovedgårdsejerlav Der er blevet solgt meget jord fra Søholts jorder, og der eksisterer<br />
ikke noget hovedgårds ejerlav. Gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygning i nye og ældre avlsbygninger, brolagt gårdplads samt<br />
tilhørende parkanlæg. Ældre løvskovspartier ses nær gården.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Enkelte gravhøje og en dysse i plantageområder i den NV del af<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
regionen.<br />
Bunkers fra anden verdenskrig i Stabrand indenfor og udenfor<br />
lufthavnsområdet.<br />
Andet Skramsø Mølle med gammelt møllehus, lille gårdanlæg og trævilla.<br />
Møllegården har skiftet funktion til plantage bolig i den store<br />
Skramsø Plantage med status som ”københavnerplantage” fra 1908.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje To overordnede veje gennem regionen, en Ø-V gående syd om<br />
lufthavnen og en N-S gående gennem Øksenmølle.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Flere telemaster i tilknytning til lufthaven.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde Tirstrup Lufthavn med lufthavnsterminal, parkeringsanlæg m.m.<br />
Lufthavnen blev anlagt af den tyske besættelsesmagt under anden<br />
verdenskrig.<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
280
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen i regionen ses på 1867 kortet at være meget forskellig fra i dag. De bevoksede<br />
arealer er begrænset til en mindre nåletræsskov, Søholt Skov i den sydligste del. Flere hedeområder<br />
ses udbredt øst for Øjesø, NØ for Langsø og mellem Øksenmølle og Fuglslev. Imellem<br />
hedeområderne og eng- og mosearealer i tilknytning til vandløbene ligger store åbne arealer. Flere<br />
af de åbne arealer har at dømme efter den sparsomme bebyggelse i området ligget udyrket hen. I<br />
perioden fra 1867 til 1930 påbegyndes tilplantningen med nåletræsplantager, eksempelvis Djursland<br />
Plantage i 1921. Flere af hedeområderne tilplantes med nåletræer. I perioden efter 1930 fortsætter<br />
tilplantningen. Under anden verdenskrig anlægges lufthavnen i Tirstrup. Imellem Fuglslev og<br />
Øksenmølle opføres to sommerhusområder. De største arealanvendelsesmæssige ændringer kan<br />
ikke fastsættes til en bestemt periode, men er sket gradvist i perioden fra 1867 og frem til i dag.<br />
281
Tirstrup Hedeslette (84B)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Tirstrup Hedeslette (regionen udgør den opdyrkede østlige del<br />
af den naturgeografiske region Tirstrup Hedeslette (nr. 84)).<br />
Nr. 84B<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Enkelte småplantninger med løv og nål. Nogle af<br />
beplantningerne er lokaliseret i tilknytning til mose- og<br />
engområder samt råstofgraveområder.<br />
Regionen indeholder en del mellemlange til lange levende<br />
hegn, der overvejende er orienteret N-S. Hegnstætheden er lidt<br />
større i den østlige del. Der er forholdsvis få diger<br />
(museumsdiger) i regionen. Længere diger ses syd for Glatved<br />
og Balle samt vest for Rosmus.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrugsområde med en faldende intensivering mod<br />
øst som følge af mindre markfelter og flere § 3 områder og<br />
råstofgraveområder.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
natur/halvkultur Forholdsvis få § 3 områder, der overvejende forekommer i<br />
den østlige del af regionen. Overdrevsarealer forekommer syd<br />
for Balle, eng- og moseområder ses langs Koed Å, tæt ved<br />
kysten nord for Glatved Strand er et hedeområde.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder fem landsbyer, Glatved, Hoed, Balle, Ny<br />
Balle og Rosmus. Hoed og Balle ligger i tilknytning til<br />
engarealer omkring Hoed Å, mens Ny Balle ligger i<br />
tilknytning til kalkværk syd for Balle. Hoed, Balle og Ny<br />
Balle udgør i dag en sammenhængende bebyggelse. Rosmus<br />
og Balle har tidligere været stationer på den nu nedlagte<br />
Ebeltoft-Trustrup jernbane. Der er kirker i Rosmus og Hoed.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Fabrik i den sydlige del af Ny Balle samt kalkværker syd for<br />
Hoed og ved Glatved Strand.<br />
gårde Regionen indeholder en del fritliggende gårde, der ses mest<br />
udbredte i den vestlige del. Gårdene er små til mellemstore.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Enkelt lille samling af husmandssteder i den vestlige del af<br />
regionen ved Kærsholm (oprettet før 1867).<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Balle og Hoed har oprindelig ligget som randlandsbyer langs<br />
Koed Å. Balle har efter jernbanens anlæggelse og stigende<br />
282
indvinding af råstoffer i området haft en betydelig vækst i<br />
nordlig retning. I tilknytning til kalkværket (nu nedrevet) og<br />
tilhørende fabrik syd for byen er der opstået bymæssig<br />
bebyggelse i Ny Balle, hvor flere arbejderboliger er blevet<br />
opført.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger Husmandsbebyggelsen ved Kærsholm ligger i tilknytning til<br />
mosearealerne i Stormose syd for (naboregion).<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Regionen indeholder flere små og store produktionsanlæg til<br />
indvinding af kalk. Det største anlæg ligger i den SØ del ved<br />
Glatved Strand i tilknytning til et stort kalkbrud og et<br />
udskibningssted. I Ny Balle ligger en fabrik med relation til<br />
kalkindvinding og lidt syd for Hoed ligger et mindre<br />
kalkværk. Syd for Balle i Birkesig ligger fem mindre<br />
kalkovne, der er opført i 1920’erne og i dag ude af drift.<br />
Ovnene vidner om en tid, hvor egnes gårdmænd og husmænd<br />
tog konkurrencen op med industridriften fra de store brud.<br />
Enkelte rester af nedlagt jernbanestrækning syd for Balle og<br />
Rosmus.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Ø-V gående overordnet vej gennem den nordlige del af<br />
regionen. Generelt få veje i regionen.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger N-S gående 60 KV højspændingsledning tværs gennem<br />
regionen vest for Kærsholm.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Fire vindmøller på række syd for Ny Balle. Enkeltstående<br />
vindmøller vest for Kærsholm og ved Glatved Strand.<br />
Telemast i den sydlige del af Balle.<br />
aAndet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder Flere steder i regionen ses nuværende og tidligere råstofgrave.<br />
Råstofgravning var allerede udbredt flere steder i 1870’erne. I<br />
dag er den vestlige del vest for Kærsholm udpeget til<br />
råstofgraveområde, mens den østlige del fra Rosmus og øst på<br />
til kysten udpeget til råstofadministrationsområde. Der graves<br />
efter kalk, grus og sten.<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet Losseplads vest for det store kalkbrud ved Glatved Strand.<br />
Specialdepot for deponering af affald i kalkbrud ved Glatved<br />
Strand.<br />
283
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen på 1867 adskiller sig ikke meget fra i dag. Landbrugsjorder ses udbredt over det<br />
meste af regionen. Mindre kalkbrud ses i den SØ del tæt ved kysten og syd for Balle. Et<br />
udskibningssted forekommer ved kysten. Balle har en meget mindre udbredelse (og Ny Balle<br />
eksisterer ikke endnu). I perioden fra 1867 til 1930 udvides eksisterende kalkbrud og nye kommer<br />
til. Langs kysten etableres flere udskibningssteder. I Balle og Hoed ses begyndende byvækst. Der<br />
opføres et kalkværk i Balle og kalkværks fabrik i 1919. Jernbanestrækningen mellem Ebeltoft og<br />
Trustrup åbner i 1901 med stationer i Balle og Rosmus. I perioden fra 1930 og frem til i dag<br />
(DTK25) udvides graveområderne betydeligt og de fleste af kalkværkerne og udskibningsstederne<br />
nedlægges. Balle og herunder Ny Balle oplever betydelig vækst med opførelse af parcelhuse. En<br />
mindre vækst finder sted i Glatved. Der plantes en del levende hegn, Koed Å rettes ud og et område<br />
nord for kalkbruddet i den østlige del overgår til hedeområde.<br />
284
Thorsager Smeltevandsterrasse (85)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Thorsager smeltevandsterrasse<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
85<br />
skov/plantage Mange nåletræsplantager er anlagt på de højtliggende partier<br />
af smeltevandsterrassen. I den NV del ses i tilknytning<br />
Skaføgård hovedgård en løvtræsskov.<br />
småplantning/krat/<br />
I tilknytning til de lavtliggende arealer i regionen ses<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
småplantniger med løv- og nåletræer, krat og sumpskov.<br />
Regionen indeholder mange korte til mellemlange levende<br />
hegn overvejende orienteret i N-S retning. Hegnene er for det<br />
meste lokaliseret på de hævede terrassepartier mellem<br />
nåletræsplantningerne og færre på de lavtliggende arealer. Der<br />
er få diger (museumsdiger) i regionen. Enkelte længere diger<br />
ses i tilknytning til Skaføgård hovedgårdsejerlav.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget har en ekstensiv form i regionen. På<br />
terrassepartierne forekommer små markfelter adskilt af<br />
levende hegn og nåletræsplantager, mens arealanvendelsen på<br />
de lavtliggende arealer varierer mellem opdyrkede arealer og<br />
mose- og engarealer.<br />
blandet landbrug –natur Ja, i høj grad en blanding af opdyrkede arealer og beplantede<br />
arealer.<br />
natur/halvkultur Små til store partier med moser og enge ses spredt på de<br />
lavtliggende arealer. I den østlige del af regionen ved Ryom<br />
Å’s og Korup Å’s sammenløb ses større sammenhængende<br />
arealer. Enkelte steder i overgangene mellem terrassefladerne<br />
og de lavtliggende arealer ses små partier med overdrev.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Bebyggelsen i området er koncentreret i stationsbyen Kolind<br />
og i Thorsager, samt i de få mindre landsbyer Mesballe,<br />
Astrup, Skarresø og Ebdrup. Der er kirker i Kolind,<br />
Thorsager, Skarresø og Ebdrup. I Thorsager ligger Jyllands<br />
eneste rundkirke.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Industriområde med fabrikker i den sydlige del af Ryomgård.<br />
Fabrik i den SV del af Kolind.<br />
gårde Området indeholder generelt meget lidt bebyggelse i det åbne<br />
land og fælles for de få spredte gårde er, at de er relativt små.<br />
herregård Der er to herregårde i regionen, Gammel Ryomgård<br />
(hovedbygning fra 1643, ombygget 1768-70), der ligger på et<br />
lille terrasseparti nord for Ryom Å og Skaføgård hovedgård<br />
(hovedbygning fra 1579), der ligger i overgangen mellem<br />
285
terrasse og et lavtliggende areal i den SV del af regionen.<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse Nordvest for Thorsager samt ved Ebdrup Mark findes på<br />
smeltevandsterrassen sommerhusområder.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Fælles for byerne og landsbyerne er, at de ligger som<br />
randlandsbyer på den højt liggende smeltevandsterrasse på<br />
grænsen til de lavt liggende erosionsdale. Således er der ingen<br />
landsbyer i ådalen.<br />
hovedgårdsejerlav Gl. Ryomgård fremstår med hovedbygning, der er et<br />
renæssanceanlæg med tilhørende, produktionsbygninger,<br />
parkanlæg, bomhus og stendiger. Enkelte markfelter og en<br />
skovparcel ses indenfor den del af ejerlavsgrænsen, der hører<br />
til regionen. Størstedelen af hovedgårdsejerlavet henføres til<br />
naboregionen. Skaføgård hovedgårdsejerlav fremtræder med<br />
nåletræsbeplantning i den østlige del og løvskov tæt ved<br />
gårdanlægget (Sandmark Skov). I skoven ses to små søer.<br />
Diger forekommer enkelte steder langs ejerlavsgrænsen og i<br />
skoven. Gårdanlægget fremtræder med avlsgård<br />
ladebygninger, vandgrave, park, smedje, vognhus samt<br />
allébeplantning og stendige langs tilkørselsvejen. Den vestlige<br />
del af ejerlavet består i store markfelter og henføres til<br />
naboregionen.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Områder med formodet kult- og gravanlæg ved Ballebakke og<br />
øst for Marie Magdalene (naboregion). I den SV del mellem<br />
Smouen (naboregion) og Rostved forekommer en stor<br />
koncentration af dysser og gravhøje samt flere<br />
bopladsområder. Ved Korup Sø forekommer mange bopladser<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
og fundsteder.<br />
Nedlagt jernbanestrækning (anlagt 1876, nedlagt i 1971)<br />
mellem Pindstup (naboregion) og Ryomgård langs den NV<br />
grænse af regionen. Jernbanestrækningen har i dag karakter af<br />
bevaringsværdigt strækningsanlæg. Korup Sø er en tørlagt sø,<br />
hvor opdyrkede arealer opretholdes ved pumpning.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Overordnede veje løber langs regionsgrænsen mellem Kolind<br />
og Ryomgård og i den østlige del af regionen mellem Kolind<br />
og Rostved.<br />
jernbane Jernbanen Ryomgård-Århus anlagt i 1877 og forbundet med<br />
den dengang eksisterende Randers-Grenå jernbane (anlagt<br />
1876). Jernbanen gennemskærer regionen mellem Ryomgård<br />
og sommerhusområdet og løber langs den NØ grænse af<br />
286
egionen mellem Ryomgård og Kolind.<br />
højspændingsledninger Fra Mesballe radierer et antal 60 KV og 150 KV<br />
højspændingsledninger mod vest, øst og syd.<br />
transformerstationer Transformerstation ved Mesballe.<br />
vindmøller/mobilmaster Syd for byen er placeret en radiomast. Enkeltstående<br />
vindmølle vest for Thorsager ved Skovvang.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Fritidsområde syd for Hvitvedgård Plantage.<br />
andet Motorbane SV for Kolind.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
I perioden fra ca. 1800 (videnskabernes selskabskort) til 1867 afvandes Korup Sø. I perioden fra<br />
1867 til 1930 sker der ikke de store arealanvendelsesmæssige ændringer i regionen. Enkelte steder<br />
begynder tilplantning med nåletræer. Ved Skaføgård udvides skovarealet med løvtræer. Der<br />
anlægges jernbaner, og Kolind gennemløber en stationsbyudvikling med vækst i nordgående<br />
retning langs jernbanen. De største arealanvendelsesmæssige ændringer finder sted i perioden efter<br />
1930. Mange steder tilplantes med nåletræer på de spredte terrasseflader, specielt i de centrale dele<br />
af regionen omkring Skarresø, syd for Mesballe, nord for Thorsager, i den vestlige del mellem<br />
Tjerrild og Skaføgård og i den østlige del nord for Rostved og syd for Ebdrup. Tilplantningerne har<br />
for store dele foregået efter 1950 (Encyklopædi). Enkelte mindre hedearealer overgår til<br />
plantagearealer. Sommerhusområder anlægges. Byerne Kolind, Ryomgård, Thorsager og i mindre<br />
grad Mesballe opnår en betydelig byvækst. Ryomgård gennemløber ligeledes en<br />
stationsbyudvikling.<br />
287
Auning smeltevandsterrasse (86)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Auning Smeltevandsterrasse<br />
Nr. 86<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage De arealer der kan klassificeres som skovområder, ligger omkring kærog<br />
mosearealerne centralt i regionen og består af primært<br />
løvtræsplantninger samt i den sydlige del af nåletræsplantage. Mellem<br />
Gammel Estrup og Auning ligger skovpartiet Klibokær med<br />
blandingsskov, som hører til hovedgården.<br />
småplantning/krat/ Få småplantninger især i den nordlige del af regionen (løv og nål).<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Hegnstætheden er relativt stor i Auning Kær og i den opdyrkede del af<br />
Pindstrup Mose, mens den er lille i den vestlige del.<br />
Diger og alléer er så godt som fraværende.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug i den vestlige del af regionen.<br />
blandet landbrug –natur Blanding af landbrug og eng- og mosearealer<br />
natur/halvkultur Morsearealer i tilknytning til Vesterkær og Smørmose på de lave<br />
arealer i den østlige del af regionen.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Ringsø er en lille samling arbejderhuse, der er oprettet i forbindelse<br />
med tørvegravningen i Pindstrup og Kastrup Mose.<br />
Auning er oprindeligt en randlandsby med en beliggenhed på<br />
smeltevandsterrassen tæt på morænefladen, der har udviklet sig til<br />
mindre stationsby.<br />
Landsbyen Ring ligger som typisk randlandsby på grænsen mellem<br />
smeltevandsterrasse og moræne i den vestlige del af regionen.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde Der ligger et større fabriksanlæg (træ-forarbejdning) i den sydlige del<br />
af regionen syd for Pindstrup.<br />
I den sydlige udkant af Auning ses mindre industriområder jævnt<br />
fordelt.<br />
gårde Generelt få gårde i det åbne land. Vest for Vesterkær en mindre<br />
koncentration af gårde og langs områdets vestlige grænse ses gårde der<br />
har en typisk beliggenhed for randbebyggelse. I dette tilfælde på<br />
grænsen mellem Smeltevandsterrassen og morænefladen.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
landsbyejerlav Ejerlavene fra de omkringliggende landsbyer og stationsbyer strækker<br />
sig fra de tilgrænsende moræneflader ned på smeltevandsterrassen og<br />
regionen har i ældre tid bidraget med engarealer til<br />
288
landbrugsproduktionen.<br />
Hovedgårdsejerlav En del af hovedgården Skaføgårds jorder ligger i regionen, mens selve<br />
hovedgården ligger i den tilstødende region Thorsager<br />
smeltevandsterrasse. Den del af jorderne der ligger i regionen er de<br />
åbne landbrugsarealer med store markfelter, som indbyrdes er adskilt af<br />
levende hegn. Der ses alléer langs indfaldsvejen fra vest.<br />
Ligeledes ligger en del af Hovedgården Gammel Estrups Jorder inden<br />
for regionen, hvor de strækker sig som en blanding af åbne markfelter<br />
og nåletræsplantninger ned på smeltevandsterrassen syd om Auning.<br />
Der ses alléer langs den sydfra kommende indfaldsvej til gården.<br />
Ligeledes har hovedgården Gammel Estrup en del af sit jordtilliggende<br />
i regionen. Det strækker sig syd om Auning over Alling Å og ud på<br />
smeltevandsterrassen og langs den sydfra kommende indfaldsvej ses en<br />
længere alléstrækning samt enkelte brudte digeforløb.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder En Katolsk kirke i landsbyen Ringsø vidner om at tørvegravningen blev<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
foretaget af polske mosearbejdere.<br />
De åbne vandflader der i dag ses i Smørmose og Vesterkær er spor af<br />
tørvegravning.<br />
De nu opdyrkede moser Kastrup Mose og Pindstrup Mose har tidligere<br />
været brugt til tørvegravning, men er siden blevet drænet.<br />
andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Få mindre veje skærer området.<br />
Langs den vestlige og den østlige grænse, same gennem Auning løber<br />
tre hovedvejstrækninger.<br />
jernbane Jernbanen mellem Pindstrup og Auning krydser ind gennem området<br />
syd for Auning.<br />
højspændingsledninger Højspændingsledninger syd for Pindstrup, Nord for Skaføgård og syd<br />
for Auning.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Siloer syd for Auning.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Stationsbyen Pindstrup grænser op til den sydøstlige del af området.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
289
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har ændret sig fra at være næsten fuldstændig dækket af mosearealer i 1867 til primært at<br />
være en landbrugsregion i dag. Ændringerne er foregået gradvist, men er dog mest markante fra<br />
1930 og til i dag.<br />
Ændringerne er foretaget ved intensiv tørvegravning, der har fjernet størstedelen af mosearealerne<br />
samt efterfølgende dræning og opdyrkning af de tidligere moser.<br />
Den tidligere ekstensive landbrugsdrift (fortrinsvis græsning) er markeret ved at markfelterne<br />
(engene) i 1930 var mindre samtidig med at grøftningen samt digeforløbene var tættere.<br />
Mht. bebyggelsen er Auning vokset fra en lille landsby i 1930 til en mindre stationsby i dag.<br />
290
Rønde Randmoræne (87)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Rønde Randmoræne<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
87<br />
skov/plantage Regionen indeholder flere skovområder, der er mest udbredte i<br />
de vestlige og østlige dele. Skovområderne er blandede løv- og<br />
nåleskove, og flere af dem ligger i tilknytning til hovedgårde og<br />
tæt ved kysten. I den SØ del ligger Hestehave, Kohave og<br />
Ringelmose Skov ud til Egens Vig og Kalø slotsruin. I den SV<br />
del ligger Savmølle Skov og Havskov ud til Løgten Bugt og<br />
Kalø Vig. Endvidere forekommer blandede løv- og nåleskove<br />
inde i moræne- og randmorænelandskabet. I den SØ del ses<br />
skove i tilknytning til Møllerup hovedgård (Vesterskov m.fl.). I<br />
den vestlige del ses Skrald Skov, der hører under Rosenholm<br />
hovedgård (region med Rosenholm Å), Rodskov Skov og<br />
Balskov Skov. I den nordlige del af regionen ses Klokkerholm<br />
Skov.<br />
småplantning/krat/<br />
Småplantninger med løv og nål ses mange steder i regionen ofte<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
i tilknytning til skrånende terræn i randmorænemiljøet.<br />
Regionen indeholder forholdsvis få levende hegn. Hegnene er<br />
uden orientering og jævnt fordelt, dog med en lidt større<br />
koncentration i den nordlige del umiddelbart syd for Thorsager<br />
(naboregion). Allébeplantning ses flere steder. Alleer ses i<br />
tilknytning til vejene nær Kalø hovedgård og slotsruin samt<br />
Bregnet Kirke, langs tilkørselsvejene til Bale og Vester<br />
Skovgård i den nordlige del, langs flere af vejene omkring<br />
Eskerod i den vestlige del, langs kystvejen nord for Havhuse,<br />
langs mindre vej syd om Rønde og nord for Møllerup<br />
hovedgård. Regionen indeholder mange diger (museumsdiger),<br />
der ses koncentreret i den vestlige, østlige og nordlige del. I den<br />
vestlige del ses lange diger langs Vosnæsgård hovedgårds<br />
ejerlavsgrænser og skovområder og omkring Skrald Skov. I den<br />
østlige del ses lange diger langs Kalø hovedgårds<br />
ejerlavsgrænser, skovområder og alleer, langs Møllerup<br />
hovedgårds ejerlavsgrænser og skovområder samt indenfor<br />
ejerlavsgrænserne af landsbyerne Bjødstrup og Korup. I den<br />
nordlige del ses lange diger langs Ommestrup by ejerlavsgrænse<br />
og omkring Klokkerholm Skov.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Arealanvendelsen er domineret af landbrug, der har en moderat<br />
intensiv karakter som følge af den forholdsvis megen<br />
beplantning i regionen. I tilknytning til hovedgårdene ses store<br />
markfelter.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
291
natur/halvkultur Regionen indeholder en del små mose- og engarealer samt vandhuller,<br />
der ses spredt overvejende i den vestlige del. Enkelte overdrevsarealer ses<br />
på skråninger i den nordlige del.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder flere landsbyer, der varierer i størrelsen. De fleste af<br />
landsbyerne ligger langs med eller tæt ved den gamle Ø-V gående<br />
hovedvej, der følger rundt om Kalø Vig på sydsiden af randmorænen. Fra<br />
vest mod øst ligger landsbyerne, Eskerod, Rodskov, Ugelbølle, Følle,<br />
Rønde, Bjødstrup, Tåstrup og Feldballe. En gårdsamling ses i Essig. På<br />
den nordvendte side af randmorænen ligger landsbyerne, Bale,<br />
Ommestrup og Fårup. Skrejrup ligger NV for Rønde i tilknytning til et<br />
mindre vandløb, Skrejrup Bæk. Rønde er regionens største by. Der er<br />
kirker nedenfor Rønde, Bregnet Kirke, samt i Feldballe.<br />
byområde/forstad Rønde<br />
Industriområde Små industrier i udkanten af Følle? Mindre erhvervsområde i den vestlige<br />
del af Rønde.<br />
gårde Der er en del gårde i det åbne land. Gårdene er mest koncentreret i den<br />
østlige del af regionen. Den NV del indeholder få gårde. Gårdstørrelsen<br />
varierer fra små til store gårde.<br />
herregård Der er tre hovedgårde i regionen. Kalø (dateres til 1300-tallet,<br />
hovedbygning fra omkring 1750) og Møllerup (dateres til 1289,<br />
hovedbygning fra 1681-1743) ligger i mere kuperede terræn, mens<br />
Vosnæsgård (dateres til 1400-tallet, hovedbygning fra 1897) ligger i<br />
tilknytning til marint forland nedenfor randmorænen.<br />
husmandsbebyggelse Små samlinger af husmandssteder oprettet efter 1930 ses i den vestlige<br />
del af regionen vest for Havhuse, øst for Balskov, langs vej nord for Bale<br />
Mølle og SV for Ugelbølle ved Rubakkegård.<br />
Fritidshuse Sommerhusområder ses i den inderste del af Kalø Vig i Løgten Bugt og<br />
ved Følle Strand.<br />
andet Samling af skoler SØ for Ringelmose Skov.<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Hovedparten af landsbyerne ligger som vejbebyggelser. Omkring<br />
landsbyerne, Korup og Bjødstrup i den østlige del af regionen erkendes<br />
stjerneudskiftningsmønstre i strukturen af digerne, hegnene og<br />
vejforløbene. Inden for ejerlavsgrænserne ses flere udflyttede gårde.<br />
Rønde har haft en stationsbylignende udvikling med hovedlandevejen<br />
som vækstfaktor. I Følle findes flere velbevarede landsbyhuse og<br />
grundmurede gårdkomplekser, der ligger langs med landsbygaden. I<br />
Feldballe ligger et særdeles helstøbt og bevaringsværdigt<br />
præstegårdsanlæg. I anlægget indgår en fredet ladefløj, som er den ældst<br />
bevarede bindingsværksbygning (opført i 14-1500 tallet) i Århus Amt. I<br />
Ommestrup har ligget to større industrielle teglværker.<br />
292
hovedgårdsejerlav Kalø hovedgårdsejerlav fremtræder med diger langs store dele af<br />
ejerlavsgrænsen. Umiddelbart nord og syd for hovedlandevejen, der<br />
løber tæt forbi gårdanlægget, ses store markfelter. I den sydlige del af<br />
ejerlavet ses store gamle inddigede løvskove (iblandet nåletræer),<br />
Hestehave, Kohave og Ringelmose Skov, der ligger ud til kysten. Inden<br />
for ejerlavet ligger flere ældre tjeneste- og lystboliger, bl.a. Hack<br />
Kampmanns prægtige jagtpavillon. Alleer omgivet af diger<br />
forekommer flere steder. I Kalø Vig forenden af en kilometerlang<br />
landtange ligger ruinerne af det oprindelige Kalø Slot fra 1314. Det<br />
nuværende hovedgårdsanlæg, der oprindelig er blevet opført af Kalø<br />
Slots ladegård, består foruden hovedbygningen i avlsbygninger og<br />
kørelade. Møllerup hovedgårdsejerlav fremtræder med store markfelter<br />
syd og vest for gårdanlægget. Tæt ved gårdanlægget og i den sydlige<br />
del forekommer ældre løvskove (iblandet nåletræer). Diger ses langs<br />
dele af ejerlavsgrænsen og i tilknytning til skovene. Allébeplantning<br />
ses langs vej mellem skovparceller i den nordlige del. Gårdanlægget<br />
består foruden hovedbygning i avlsbygninger, krofløj (formentlig<br />
opført som forvalterbolig) samt flere bygninger i gårdsrummet af nyere<br />
dato. Hovedbygningen ligger omgivet af et gammelt åløb, som er ledt<br />
omkring bygningen på alle 4 sider. I skoven nord for hovedbygningen<br />
er et chaufførhus fra 1921. Vosnæsgård hovedgårdsejerlav fremtræder<br />
med store markfelter omgivet af ældre langstrakte løvskove (i blandet<br />
nåletræer). Lange diger forekommer langs ejerlavsgrænsen og i<br />
tilknytning til skovene. Gårdanlægget består foruden hovedbygning i<br />
avlsbygninger, ridecenter og have.<br />
husmandsudstykninger Der er ikke tale om egentlige husmandskolonier. Rosenholm Mark i<br />
den NV del henføres til Rosenholm regionen. Generelt kan man sige, at<br />
den vestlige del af regionen har været mindre bebygget med gårde, og<br />
at der derfor har været et større grundlag for udstykning af<br />
husmandssteder end i den østlige del af regionen, hvor tætheden af<br />
gårde er større.<br />
fortidsminder Ved Hestehave, Ringelmose og Kolå-området (delvist naboregion) er<br />
et stort sammenhængende område med meget stor koncentration af<br />
dysser, storstensgrave og gravhøje samt oldtidsagre. Desuden<br />
voldsteder og andre middelalderspor. Området ved Kolå og Egens<br />
Havhuse er vigtigt bopladsområde. Ved Smouen-Rostved (delvist<br />
naboregion) er et område med stor koncentration af dysser og gravhøje<br />
samt flere bopladsområder. Ved Skrald Skov ses storstensgrave,<br />
gravhøje, oldtigsagre samt højryggede agre og hulveje. Ved Horsehave<br />
og Havskov ses gravhøje og højryggede agre.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
293
Andet Gl. Løgten Pakhus, i dag Gl. Løgten Hotel, er blevet opført i<br />
tilknytning til ladeplads og udskibningssted med tilhørende anløbsbro<br />
i bugten. Anløbsbroen er i dag væk, men ladepladsen mellem hotellet<br />
og stranden er synlig.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Ø-V gående motortrafikvej gennem den centrale del af regionen. Ø-V<br />
gående hovedlandevej gennem den sydlige del af regionen. NV- SØ<br />
gående overordnede vej mellem Mørke (naboregion) og Følle).<br />
Forgrening af hovedveje vest og øst for Rønde.<br />
jernbane Lille stump jernbane ved Skrald Skov langs den vestlige<br />
regionsgrænse anlagt 1877 (Århus-Ryomgård) og stadig fungerende.<br />
højspændingsledninger To 150 KV SV-NØ gående højspændingsledninger, der<br />
gennemskærer den NV del af regionen. To 60 KV<br />
højspændingsledninger, den ene forløber tæt ved regionsgrænsen vest<br />
for Ommestrup, den anden har et N-S gående forløb forbi Møllerup<br />
hovedgård i den østlige del af regionen.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Udbygget vindmølleområde på Bavnehøj øst for Bale, enkelte<br />
vindmøller i NØ syd for Thorsager, nord for Skrejrup og ved Følle<br />
Strand. Telemaster ses ved Bale og SØ herfor ved Trehøje.<br />
aAndet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads i Følle Strand. Lystbådehavn ved Nappedam, der er<br />
tidligere ladeplads<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen er oprindelig (1867 kort), ligeledes som i dag, blevet udnyttet til landbrugsdrift.<br />
Bebyggelsen har oprindelig haft et meget mindre omfang, idet landsbyerne har været meget små. I<br />
perioden fra 1867 til 1930 sker der næsten ingen arealanvendelsesmæssige ændringer i regionen.<br />
Enkelte vandlidende områder i form af små mose- og engarealer og vandhuller drænes. Små partier<br />
i nogle af skovene konverteres fra nåle- til løvtræer. I den vestlige del anlægges jernbanen Århus-<br />
Ryomgård. De største arealanvendelsesmæssige ændringer indtræder i perioden fra 1930 og frem til<br />
i dag (DTK25). Mest markant er den omfattende byvækst med anlæggelse af parcelhuskvarterer,<br />
der har fundet sted i flere af landsbyerne. Landsbyerne Ugelbølle og Rønde har haft størst vækst og<br />
er i dag regionens største byer. Lokaliseringen langs hovedlandevejene til Århus, Ebeltoft og Grenå<br />
har haft betydning for byernes markante vækst. I perioden opføres endvidere flere<br />
sommerhusområder. Den tidlige turisme sætter sit præg flere steder i regionen især langs kysten og<br />
i tilknytning til Kalø. I 1987 åbner den tværgående motortrafikvej. Nærheden til Århus understreges<br />
294
af de mange højspændingsledninger og de større veje, der gennemskærer regionen. Der kommer<br />
mange småplantninger til i det åbne land i perioden. Enkelte diger og småveje i det åbne land<br />
forsvinder.<br />
295
Mols Bjerge (88A)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Mols Bjerge (udgør den SV del af NG-regionen Mols<br />
Bjerge/Ebeltoft Randmoræne og omfatter Mols Bjerge)<br />
Nr. 88A<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder meget beplantning i form af flere<br />
nåletræsplantager, der ligger adskilt af hedeområder. I den<br />
vestlige del ses Viston, Knebel og Trehøje plantager og i den<br />
østlige del Århus og Provstgård plantager. Mindre løvskove ses<br />
i den SV del ud til kysten (Fuglsø Skov) og i den NØ del ved<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Strandkær.<br />
Imellem plantagerne ses flere steder partier med<br />
nåletræsbeplantning og enkelte steder løvskovsbeplantning.<br />
Krat og sumpskov ses i tilknytning til Bogens Sø i den østlige<br />
del.<br />
Enkelte korte levende hegn ses i den østlige del af regionen i<br />
tilknytning til opdyrkede arealer. Diger (museumsdiger) ses få<br />
steder i hede- og skovområderne samt i det opdyrkede land.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Der er meget lidt landbrug i regionen. De få landbrugsarealer<br />
forekommer i et langstrakt bælte langs kysten. Markfelterne er<br />
som følge af beplantning, hede og levende hegn af beskeden<br />
størrelse.<br />
blandet landbrug –natur Regionen har en meget ekstensiv karakter og består i høj grad af<br />
blandet landbrug og natur med overvægt af naturarealer.<br />
natur/halvkultur Der er mange § 3 områder i regionen. Foruden hederne ses<br />
mange overdrevsarealer fordelt i hele regionen. I tilknytning til<br />
Bogens Sø er et moseområde.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby To små landsbyer i regionen, Fuglsø og Bogens. Fuglsø ligger i<br />
tilknytning til en lille sø i den SV del. Samlinger af gårde ses i<br />
Toggerbo og Strandkær.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Der er meget få enkeltliggende gårde i regionen. Gårdene er<br />
små.<br />
herregård Bogensholm hovedgård fra middelalderen.<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse Flere små sommerhusområder forekommer tæt ved kysten. I<br />
den SV del ses sommerhusområderne at dække større arealer,<br />
hvor mindre beplantninger og hedeområder er inkluderet.<br />
Feriekoloni øst for Bogens Sø.<br />
andet<br />
296
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Landsbyerne er få og meget små, hvilket vidner om et magert<br />
ressourcegrundlag i omgivelserne.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Trehøje Plantage, der er et fredet område med bl.a. den meget<br />
markant beliggende gravhøjsgruppe Trehøje. Tydelige spor af<br />
højryggede agre ses flere steder i Mols Bjerge, bl.a. syd for Trehøje<br />
Plantage og nord og vest for Århus Plantage. Gammelt voldsted ved<br />
Bogensholm.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Én overordnet vej (henføres til naboregion) langs regionens grænse<br />
mod NV. Større landevej, der løber i den østlige del parallelt med<br />
kysten gennem hele regionen. Få mindre veje i plantagerne og<br />
hederne, mange stier.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Planlagt hotel eller ferieby i den NV del i Knebel Plantage?<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har på 1867 kortet ligeledes en ekstensiv karakter, men arealanvendelsen adskiller sig<br />
markant. Der ses på 1867 kortet næsten ingen skovarealer i regionen. I den SV del ses<br />
løvskovsbevoksning i Fuglsø Skov. Der forekommer flere spredte partier med hede med de største<br />
arealer nord for Fuglsø. Imellem hedearealerne ligger åbne arealer med bl.a. overdrev, der blev<br />
brugt som græsningsarealer. I perioden fra 1867 til 1930 ændrer landskabet gradvist karakter, og der<br />
anlægges flere store plantager, Vistoft i 1881, Trehøje, Strandkær og Provstgård i 1920 og Århus<br />
Plantage i 1929. Den landbrugsmæssige udnyttelse ophører gradvist i regionen. De største<br />
arealanvendelsesmæssige ændringer må således have fundet sted i perioden op til ca. 1930. I<br />
297
perioden op til i dag (DTK25) fortsætter tilplantningen af regionen, bl.a. ses lyngarealer tæt ved<br />
kysten i den NØ del at være tilplantet med løvtræer. Der anlægges flere sommerhusområder tæt ved<br />
kysten i perioden.<br />
298
Ebeltoft Randmoræne (88B)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Ebeltoft Randmoræne (udgør den centrale del af NG regionen<br />
Mols Bjerge/Ebeltoft Randmoræne)<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
88B<br />
skov/plantage Arealanvendelsen er domineret at talrige nåletræsplantager<br />
(bl.a. Skærsø Plantage, Granskov Plantage, Lyngsbækgård<br />
Plantage), der breder sig over det meste af regionen. Plantagerne<br />
udgør i den østlige, centralt nordlige og vestlige del store<br />
sammenhængende arealer.<br />
småplantning/krat/<br />
Mindre nåletræsbeplantninger ses i den NV del samt i<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
tilknytning til sommerhusbebyggelse i den centralt sydlige del<br />
Regionen indeholder meget få levende hegn og få diger<br />
(museumsdiger). Diger ses i tilknytning til Dyrehave og<br />
vejforløb ved Lyngsbækgård hovedgård samt enkelte steder i<br />
Skærsø og Granskov plantager, bl.a. i tilknytning til Skærsø<br />
hovedgårdsejerlavsgrænse (naboregion).<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget må samlet betegnes som meget ekstensivt. Små<br />
opdelte områder med landbrug forekommer mellem<br />
nåletræsbeplantninger i den NV og i den centralt sydlige del.<br />
blandet landbrug –natur Ja, med overvægt af naturarealer som følge af de mange<br />
plantager.<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder mange mindre og spredte § 3 områder. I<br />
den NV og østlige del forekommer flere mindre vandhuller og<br />
moser. I den centralt nordlige del ses flere partier mede heder.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder fire landsbyer, Femmøller, Lyngsbæk,<br />
Handrup og Egsmark. Landsbyerne ligger i tilknytning til<br />
tidligere mindre engarealer i morænelandskabet. Der er en kirke<br />
i Handrup. En gårdsamling, Ulstrup, ligger i tilknytning til<br />
Ulstrup Å i den nordlige del.<br />
byområde/forstad Ebeltoft i den SØ del af regionen udgør et større byområde. Der<br />
er en kirke i byen.<br />
Industriområde Småindustrier i den sydlige del af Ebeltoft samt på havnearealer<br />
i byen.<br />
gårde Der få gårde i regionen. Gårdene er små og ligger overvejende i<br />
tilknytning til de åbne arealer mellem nåletræspartierne og<br />
plantagerne.<br />
Herregård Lyngsbækgård hovedgård (status som hovedgård i 1500 tallet,<br />
hovedbygning opført 1784). Ligger tæt ved tidligere engarealer.<br />
husmandsbebyggelse Enkelte husmandssteder omkring Krakær (oprettet før 1867)<br />
299
Fritidshuse Områder med fritidshuse forekommer flere steder i regionen. Et stort<br />
langstrakt område, der er sammenhængende med Ebeltoft by,<br />
forekommer langs Ebeltoft Vig. Mindre områder ses ved Femmøller,<br />
Krakær og nord for Lyngsbæk og Handrup.<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Femmøller, oprindelig benævnt Essendrup, grænser i dag op til et<br />
sommerhusområde. ”Femmøller” kommer af 5 møllesteder, der har<br />
ligget ned til Mølleåen. Fire vandmøller omkring unikke gårdmiljøer<br />
med højtliggende mølledamme, indløbskanaler og skrånende<br />
terrænanlæg ned mod åen er i dag bevarede. Endvidere ligger et<br />
gammelt badehotel, der vidner om en tidlig turisme i området.<br />
Landsbyerne Lyngsbæk, Handrup og Egsmark ligger alle i dag tæt ved<br />
sommerhusområderne. I Handrup ligger flere restaurerede gamle<br />
gårdstuehuse. Ebeltoft blev købstad i 1301 og var i 1500 og 1600 tallet<br />
en betydelig søfartsby. Fra 1880’erne har turismen haft stigende<br />
betydning for byen.<br />
Hovedgårdsejerlav Lyngsbækgård hovedgårdsejerlav fremtræder med (for regionen) større<br />
markfelter nord for gårdanlægget samt vest for Dyrehave. Ejerlavet<br />
indeholder meget nyere beplantning anlagt efter 1930 (bl.a.<br />
Lyngsbækgård Plantage) og ældre løvtræsbeplantning (Dyrehave).<br />
Diger ses langs Dyrehave og ved gårdanlægget. Gårdanlægget består<br />
foruden den velholdte hovedbygning i ladegård (opført 1776) med<br />
avlsbygninger og ladebygning samt parkanlæg og allétræer.<br />
husmandsudstykninger<br />
Fortidsminder Meget få gravhøje i regionen.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Nedlagt jernbanestrækning (Ebeltoft-Trustrup, 1901-68) i den SØ del<br />
af regionen, der i dag er natursti.<br />
Andet Molskroen (opført 1923) ved Lyngsbæk Strand, der vidner om<br />
turismens indtog i kommunens kystområder. Ørnbjerg Mølle, der<br />
ligger vest for Stubbe Sø ved Ulstrup Å, er et meget velbevaret<br />
eksempel på de mindre danske vandmøller.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje 3 overordnede veje gennemskærer regionen. Langs kysten løber<br />
hovedvejen, der fører til færgelejet syd for Ebeltoft, mens der i den<br />
østlige del er en nordgående vej fra Egsmark, der forgrener sig i to i<br />
Granskov Plantage. Vejnettet er i øvrigt sparsomt som følge af den<br />
megen beplantning.<br />
Jernbane<br />
højspændingsledninger NV-SØ gående 60 KV højspændingsledning løber tværs gennem<br />
regionen fra Ebeltoft til nord for Femmøller. Ø-V gående 60 KV<br />
højspændingsledning fra transformerstation og ud af Ebeltoft by.<br />
Transformerstationer Transformerstation i den nordlige del af Ebeltoft.<br />
300
vindmøller/mobilmaster Mobilmast i den centrale del af Ebeltoft på Skelhøj.<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Centralt i regionen ved Krakær er en campingplads. I tilknytning til<br />
Ebeltoft ligger campingpladser, golfbaner og hoteller.<br />
Andet Havneanlæg i Ebeltoft.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft en ekstensiv arealanvendelse med en meget anderledes<br />
sammensætning. I den NV del har der været åbent land med flere mose- og engarealer samt små<br />
partier med hede. I den centrale og vestlige del ses lidt større hedearealer og mose- og engarealer at<br />
have været udbredt. I den østlige del ses forholdsvis store hedeområder at have været udbredt.<br />
Arealerne med skov har været begrænset til Dyrehave ved Lyngsbækgård, Granskov Plantage i et<br />
meget reduceret omfang i forhold til i dag samt partier med nåletræsbeplantning mellem partier med<br />
lyng i den østligste del af regionen. På 1930 kortet har arealanvendelsen kun ændret sig meget lidt,<br />
idet nogle af hedepartierne i den østligste del af regionen er blevet tilplantet med nåletræer.<br />
Regionen fremtræder stadig som åben. De største arealmæssige ændringer indtræder i perioden fra<br />
1930 og frem til i dag (DTK25), hvor regionen markant ændrer karakter. Nye nåletræsplantager<br />
anlægges og de eksisterende udvides således at det beplantede areal bliver dominerende. Flere<br />
steder i regionen anlægges sommerhusområder, der grænser tæt op til de eksisterende landsbyer. I<br />
1867 har Ebeltoft by et meget mindre omfang og breder sig kun lidt op i det bagvedliggende<br />
randmorænelandskab. Byen oplever ingen større ændringer i perioden fra 1867 til 1930.<br />
Jernbaneforbindelsen til Trustrup oprettes i 1901. I perioden fra 1930 og frem til i dag vokser byen<br />
markant i nordlig, østlig og sydlig retning. Udvidelsen er bl.a. sket ved opførslen af store<br />
parcelhuskvarterer, og sommerhuses omdannelse til helårsbeboelse.<br />
301
Stubbe Sø (89)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Stubbe Sø<br />
Nr. 89<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder mindre løvskovspartier (Storskov,<br />
Kælderskov) langs grænsen til Skærsø Plantage. Endvidere<br />
forekommer små spredte partier med løv- og nåletræer jævnt<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
fordelt i regionen<br />
Langs bredderne af regionens to søer, Stubbe Sø og Dråby Sø,<br />
ses krat og sumpskovsbevoksning. Småbeplantning ses<br />
ligeledes i tilknytning til moseområder vest og øst for Stubbe<br />
Sø.<br />
Regionen indeholder en del levende hegn. Hegnene er korte<br />
usammenhængende og jævnt fordelt i regionen. Der<br />
forekommer en del diger (museumsdiger). Længere diger ses<br />
enkelte steder langs Skærsø hovedgårds ejerlavsgrænse.<br />
Endvidere ses flere parallelle diger mellem marker syd for<br />
Dråby.<br />
Dyrkningsform<br />
Landbrug Arealanvendelsen er domineret af landbrug med markfelter af<br />
middelskala som følge af de forholdsvis mange levende hegn.<br />
blandet landbrug –natur Ja, blanding af landbrug, søer og moser.<br />
natur/halvkultur Der er en del § 3 områder i regionen. Foruden de to søer,<br />
Stubbe Sø og Dråby Sø er der flere moseområder, bl.a. ved<br />
Skærsø hovedgård og tæt ved Stubbe Sø. Mindre partie med<br />
enge og overdrev ses spredt i regionen. I den sydlige del tæt<br />
ved kysten ses mindre hedearealer.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder tre landsbyer, Boeslum, Dråby og<br />
Holme. Boeslum og Dråby ligger som randlandsbyer ud til<br />
henholdsvis marint forland og sø. Der en kirke i Dråby.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
Gårde Der er forholdsvis få små til mellemstore gårde jævnt fordelt i<br />
den østlige del af regionen. Flere af gårdene ligger i<br />
overgangen mellem morænelandskab og marint forland.<br />
Herregård Skærsø hovedgård (dateres til 1300 tallet, hovedbygning<br />
opført 1853). Gården er beliggende mellem de to søer ud til<br />
marint forland.<br />
husmandsbebyggelse Enkelte husmandssteder ses på vejene øst for Dråby (oprettet<br />
fra før 1867 til efter 1930).<br />
Fritidshuse Langstrakte sommerhusområder ses langs kysten nedenfor<br />
Boeslum og ved Dråby Strand.<br />
Andet<br />
Kulturhistoriske<br />
302
mønstre og anlæg<br />
Landsbyejerlav Boeslum ligger i overgangen mellem 2 ressourcegrundlag, eng<br />
og ager. Landsbyen er opbygget som en vejklyngebebyggelse.<br />
Dråby ligger ud til Dråby Sø. Byen har tidligere haft<br />
holdeplads, men en stationsbybyudvikling kan ikke spores, da<br />
byen har haft ringe vækst. Holme har ligeledes haft en ringe<br />
vækst og ligger med flere uudskiftede gårde.<br />
Hovedgårdsejerlav Skærsø hovedgårdsejerlav ligger med forholdsvis store<br />
markfelter øst for gårdanlægget og stort plantage område vest<br />
for (Skærsø Plantage). Syd for gårdanlægget ses ældre<br />
løvskove (Kælderskov og Storskov). Diger ses flere steder<br />
langs ejerlavsgrænsen. Gårdanlægget består foruden<br />
hovedbygning i avlsbygninger af nyere dato. En ældre brolagt<br />
vej fører fra gården mod vest<br />
husmandsudstykninger<br />
Fortidsminder I den nordlige del mellem Stubbe Sø og kysten er der et bredt<br />
bælte med mange forekomster af køkkenmøddinger og grave.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Skanse fra Englandskrigene ud til kysten NØ for Holme.<br />
Nedlagt N-S gående jernbanestrækning (1901-68) gennem den<br />
centrale del af regionen, i dag udlagt som natursti.<br />
Andet Havmøllen i den NØ del af regionen adskiller sig fra andre<br />
møller i amtet ved en placering i strandengene meget tæt på<br />
kysten.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Ingen større veje i regionen<br />
Jernbane<br />
højspændingsledninger N-S gående 60 KV højspændingsledning løber gennem den<br />
centrale del af regionen.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
aAndet<br />
Diverse andre<br />
Elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Campingplads mellem de to sommerhusområder tæt ved<br />
kysten.<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft en lidt mere ekstensiv karakter med flere udbredte eng- og<br />
moseområder i tilknytning til de lavtliggende arealer. I perioden fra 1867 til 1930 fortsættes<br />
303
dræningsarbejdet og dele af de lavtliggende arealer indvindes til landbrugsjorder. Der plantes<br />
levende hegn i perioden. Enkelte husmandssteder kommer til samt opførelse af enkelte parcelhuse i<br />
Dråby. De største arealanvendelsesmæssige ændringer er sket i perioden efter 1930 og frem til i dag<br />
(DTK25). Ændringerne er primært sket i form af anlæggelse af sommerhusområder langs kysten.<br />
De lavtliggende arealer er i perioden blevet yderligere drænet, og der er blevet plantet yderligere<br />
læhegn. Enkelte husmandssteder er kommet til i det åbne land.<br />
304
Hyllested Morænelandskab (90)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Hyllested Morænelandskab<br />
Nr. 90<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder mange skove og plantager. Løvskove i<br />
blandet nåletræer ses i den nordlige del ved Tyknet, Lunden<br />
(Lunden er sammenhængende med et løvskovsbælte omkring<br />
Nørresø) og Dyrehaven, og i den sydlige del ved Sønderskov og<br />
Fredskov. Nåletræsplantager ses i den nordlige del ved<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Strandplantage og i den vestlige del ved Hyllested Plantage.<br />
Imellem skov- og plantageområderne ses flere små partier med<br />
løv- og nåletræer. I tilknytning til flere moser ses partier med<br />
sumpskov og krat.<br />
Levende hegn er koncentreret i den vestlige mere sandede del af<br />
regionen omkring Hyllested Bjerge. Hegnene er orienteret NV-<br />
SØ og N-S og er mellemlange til lange. Allébeplantning ses<br />
langs de sydlige og vestlige tilkørselsveje til Rugård hovedgård.<br />
Regionen indeholder mange diger (museumsdiger). Lange<br />
sammenhængende diger forekommer i tilknytning Rugårds<br />
hovedgårdsejerlav langs ejerlavsgrænsen, vejene og skovene.<br />
Endvidere forekommer lange diger imellem markfelter omkring<br />
landsbyerne Hyllested og Hyllested Skovgårde og syd for<br />
Hyllested Bjerge.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Regionen er delvist opdyrket og har en blandet intensiv og<br />
ekstensiv karakter. Tæt ved Rugård hovedgård og landsbyerne<br />
Hyllested og Hyllested Skovgårde ses mellemstore til store<br />
markfelter, mens området omkring Hyllested Bjerge er præget<br />
af små markfelter.<br />
blandet landbrug –natur Ja, regionen indeholder både opdyrkede arealer, skove,<br />
plantager og § 3 områder.<br />
natur/halvkultur Der er en del § 3 områder i regionen i form af søerne, Nørresø<br />
og Søndersø i den østlige del og flere mose- og engområder i<br />
den NV del, Bispemose, Stormose og i den sydlige del,<br />
Møgelmose, Jevs Kær og vest og syd for Hyllested Skovgårde.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder tre landsbyer, Hyllested, Gravlev og<br />
Hyllested Skovgårde. Gravlev ligger næsten omgivet af<br />
nåletræsbeplantning, mens de to andre landsbyer overvejende er<br />
omgivet af mere åbne arealer. Hyllested og Gravlev er tidligere<br />
stationsbyer. Der er en kirke i Hyllested.<br />
byområde/forstad<br />
305
Industriområde<br />
gårde Der er en del mellemstore gårde i det åbne land i den sydlige del af<br />
regionen. En større gård ses ved Frydensbjerg i den NØ del.<br />
herregård Rugård hovedgård (dateres til år 1300, hovedbygning opført ca. 1585<br />
), der ligger på morænelerjord tæt ved bredden af Nørresø.<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav I Hyllested kan spores en stationsbyudvikling i nordlig retning i form<br />
af villaer, der ligger mellem den ældre bykerne og den nedlagte station<br />
i byens nordlige del. Stationen forekommer at være den mest<br />
autentiske og velbevarede station på strækningen Ebeltoft-Trustrup.<br />
Hyllested Skovgårde er en vejklyngebebyggelse.<br />
hovedgårdsejerlav Rugård hovedgårdsejerlav fremtræder med store markfelter i den<br />
nordlige og centrale del, herunder med store markfelter vest for<br />
gårdanlægget. Ældre løvtræsskove forekommer i den nordlige vestlige<br />
og sydlige del af ejerlavet og grænser op til gårdanlægget mod nord og<br />
øst. Strandplantage udgør en ældre nåletræsplantage. Øst for<br />
gårdanlægget er en sø, Nørresø. Diger og allébeplantning ses flere<br />
steder indenfor ejerlavet, jf. ovenfor. Digerne hører til nogle af de<br />
længste og mest velbevarede i Århus Amt. Foruden hovedbygning<br />
består gårdanlægget i ældre og nyere avlsbygninger og tjenesteboliger.<br />
Endvidere forekommer en skovfogedbolig langs vejen syd for gården<br />
og en toldkontrollørbolig ud til kysten nær et i dag nedlagt<br />
udskibningssted.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder I Sønderskov ses storstensgrave og gravhøje samt forekomsten af<br />
udbredte oldtidsagersystemer med dyrkningsflader, terrassekanter og<br />
stenrydningsdynger. I Dyrehaven forekommer gravhøje og<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
oldtidsagersystemer.<br />
Resterne af jernbanen Ebeltoft-Trustrup (1901-68) ses vest og nord for<br />
Hyllested.<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun landeveje og småveje i regionen.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger En N-S gående 60 KV højspændingsledning øst om Gravlev.<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
306
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder Råstofgraveområde til kalk i den nordlige del. Størstedelen af<br />
området henføres til naboregionen.<br />
flyveplads/militærområde Skydebane i den NØ del ved Strandplantage.<br />
fritidsområde Campingplads ud til kysten øst for Søndersø.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) en lidt anderledes karakter, idet det beplantede areal er mindre.<br />
I den vestlige del mellem Gravlev og Hyllested (i dag Hyllested Plantage) ses åbne uopdyrkede<br />
arealer. Imellem Gravlev og Fredskov i den SV del ses engområder og et net af grøfter. I den NØ<br />
del ses Nørresø at have stort åbent vandspejl. I perioden fra 1867 til 1930 ændrer arealanvendelsen<br />
sig lidt. Det beplantede areal øges med mindre nåletræsbeplantninger i den vestlige del, og der<br />
anlægges nogle diger i landskabet. Dræningsarbejdet fortsættes og engarealerne mindskes. I den NØ<br />
del udvides Strandplantage mod syd. Jernbanestrækningen anlægges 1901 med stationer vest for<br />
Hyllested og Gravlev (Gravlev station henføres til naboregion). De største arealanvendelsesmæssige<br />
ændringer sker i perioden efter 1930. I den vestlige del tilplantes yderligere med nåletræer, og der<br />
kommer mange småplantninger til i det åbne land. Flere af moserne i regionen gror delvist til.<br />
Nørresø i den NØ del tørrer delvist ind. Landsbyerne Hyllested og Hyllested Skovgårde vokser med<br />
enkelte villaer og parcelhuse.<br />
307
Elsegårde Morænelandskab (91)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Elsegårde Morænelandskab (sammensat af Elsegårde<br />
Morænelandskab samt den SØ del af Mols Bjerge/Ebeltoft<br />
Randmoræne)<br />
Nr. 91<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder flere plantager og mindre skove. Centralt<br />
ligger Sønder Plantage med nåletræsbeplantning og på den<br />
yderste vestvendte spids ligger Ahl Plantage med en blanding af<br />
løv- og nålebevoksning. Nord for Sønder Plantage ses et blandet<br />
nåle- og løvskovsområde ved Egedal. Mindre løvskove ses ved<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Tolløkke og Elsgårde Skov.<br />
Der er mange småplantninger i regionen overvejende i form af<br />
krat og sumpskov, der ligger i tilknytning til moseområder. I<br />
den sydlige del ved Vestensø er et større område med<br />
bevoksning i tilknytning til moser. Enkelte steder forekommer<br />
spredte småplantninger med nål.<br />
Regionen indeholder en del levende hegn i den nord-, øst- og<br />
sydlige del. Hegnene er for det meste korte og orienteret i flere<br />
retninger. Der forholdsvis få diger (museumsdiger) i regionen.<br />
Længere diger ses i den vestlige del ved Skovgård, hvor det<br />
følger en del af ejerlavsgrænsen, og rundt om Tolløkke. I den<br />
østlige del er en del mindre diger koncentreret omkring<br />
Mariendal.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Regionen er præget af delvist ekstensivt landbrugsdrift med små<br />
til mellemstore markfelter som følge af den megen beplantning i<br />
form af levende hegn og plantage/skov samt en del § 3 områder.<br />
blandet landbrug –natur Ja<br />
natur/halvkultur En del § 3 områder i regionen. I den sydlige del ses et større<br />
sammenhængende område med moser og hedepartier i<br />
tilknytning til tidligere marine aflejringer og<br />
strandvoldsdannelser. Arealer med overdrev ses koncentreret<br />
nord for Sønder Plantage og som en langstrakt bræmme langs<br />
Kattegatkysten. Mindre partier med moser og overdrev er jævnt<br />
fordelt i regionen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder én landsby, Elsegårde. Elsegårde ligger i<br />
morænelandskabet lidt tilbagetrukket fra kysten. En samling af<br />
gårde ses ved Skovgårde.<br />
byområde/forstad Der er udpeget byzone umiddelbart nord for færgelejet i den SV<br />
del. Et større anlæg er opført på stedet<br />
Industriområde Muligvis industrier i byzoneområde syd for Ebeltoft.<br />
308
gårde Regionen indeholder forholdsvis få gårde i det åbne land. Gårdene<br />
ligger i den vestlige del syd for Skovgårde og i den østlige del mellem<br />
de to landsbyer langs landevejene. Gårdene er små<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse Små samlinger af husmandssteder forekommer flere steder i regionen.<br />
Surender (oprettet før 1867 og mellem 1867 og 1930), Ålerne<br />
(oprettet efter 1930), Øerne (oprettet før 1867), langs landevejene<br />
mellem de to landsbyer, hvor husmandssteder er opført i perioden fra<br />
før 1867 til efter 1930 samt langs Elsegårde Skov (oprettet efter<br />
1930).<br />
Fritidshuse Regionen indeholder mange sommerhuse, der er fordelt i områder i<br />
den vestlige og sydlige del.<br />
andet Stort færgeleje ud til kysten i den SV del af regionen<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Elsegårde Landsby viser ikke tegn på udskiftning. Flere gårde<br />
omkring den centrale bydam, enkelte gårde er flyttet fra bykernen så<br />
de ligger langs øst og vest gående veje.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger De relativt mange små husmandssteder og små gårde vidner om en<br />
region der har været præget af ekstensiv landbrugsdrift. Den ældre<br />
samling husmandssteder ved Øerne er mere afsidesliggende. Her har<br />
folk været beskæftiget med ralgravning. Flere af de nyere samlinger<br />
ligger langs landevejene..<br />
fortidsminder Stor koncentration af gravhøje i Sønder Plantage. Flere gravhøje<br />
forekommer endvidere ved Sværthøje øst for færgelejet. Et voldsted<br />
ses i den SØ del ved Rane Ladegård. I Ahl Plantage ses en skanse.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet Feriekolonien ”Århus Kolonien” opført 1937 samt skovpavillonen<br />
opført 1877 ligger i den kommunale lystskov (Ahl Plantage) syd for<br />
Ebeltoft, der har været/er et yndet udflugtsmål.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje N-S gående overordnet vej i den vestlige del af regionen, der forbinder<br />
færgelejet med Ebeltoft. I den østlige del fører flere landeveje til<br />
Elsegårde. Der er få tværgående veje i regionen.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Et udbygget vindmølleområde forekommer i tilknytning til færgelejet.<br />
Enkelte vindmøller ses spredt i regionen. Telemaster ses ved Ebeltoft<br />
Mark og i Egedal.<br />
andet<br />
309
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder Den NV del af regionen grænser op til Ebeltoft, der er delvist<br />
afskærmet med beplantning.<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde En ferieby er anlagt ved Øerne i den sydlige del. To campingpladser<br />
ligger øst for Elsegårde ud til kysten.<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) været meget tyndt bebygget og sparsomt bevokset. Landbruget<br />
har haft en ekstensiv karakter, hvor store arealer i den centrale mere sandede del af regionen har<br />
ligget udyrket hen. I perioden fra 1867 til 1930 anlægges der en plantage, Ahl Plantage, på tidligere<br />
hedearealer i den SV del, og et hedeområde syd for Øerne opdyrkes delvist. Dræningsarbejder i den<br />
sydlige del fortsætter i perioden. Enkelte husmandssteder dukker op tæt ved i forvejen eksisterende.<br />
I perioden efter 1930 og frem til i dag (DTK25) er de største arealanvendelsesmæssige ændringer<br />
sket. Der er blevet anlagt en større plantage, Sønder Plantage, i den centrale del af regionen og<br />
beplantet et større område med nåle- og løvtræer ved Egedal. I Ahl Plantage er store dele af<br />
nåletræsbeplantningen konverteret til løv. Der er blevet plantet en del levende hegn, og i området<br />
omkring Mariendal er forsvundet nogle diger. Bebyggelsen er blevet voldsomt forøget med<br />
sommerhusbebyggelser og Ebeltoft (naboregion) har haft omfattende byvækst. Enkelte steder er<br />
oprettet husmandssteder både nye og i tilknytning til i forvejen eksisterende.<br />
310
Skødshoved Randmoræne (92)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Skødhoved Randmoræne (samt sydlige del af Vrinners<br />
Morænelandskab)<br />
Nr. 92<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Mange små partier med løv- og nåletræsbevoksning ses spredt<br />
ud i regionen. Nåletræsbeplantninger ses i tilknytning til<br />
sommerhusområder.<br />
Forholdsvis få levende hegn, kortere i den østlige del, længere i<br />
den SV del. Allébeplantning ses ved Kvelstrup hovedgård.<br />
Mange diger (museumsdiger) i regionen. I den vestlige del ses<br />
flere lange diger, bl.a. i tilknytning Isgård og Kvelstrup<br />
hovedgårdes ejerlavsgrænser. En koncentration af lange<br />
parallelle diger ses SØ for Dejret. Endvidere ses flere lange<br />
diger i den NV del i tilknytning til marint forland. I den østlige<br />
del ses lange diger nær landsbyen Strands.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Intensivt landbrug ses udbredt i hele regionen. Markfelterne er<br />
af middelstørrelse, dog større ved hovedgårdene.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder en del små § 3 områder i form af spredte<br />
mose- og vandhuller. Ved Øhoved og Skødshoved forekommer<br />
større strandengsarealer.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder mange små landsbyer. I<br />
randmorænelandskabet i den vestlige del ses landsbyerne,<br />
Dejret, Blåkær, Landborup, Bjødstrup, Eg, Tillerup og Tved. I<br />
morænelandskabet i den østlige del ses landsbyerne Strands,<br />
Begstrup, Vistoft, Viderup og Torup. I den NØ del ligger<br />
Knebel Bro og Skellerup ud til henholdsvis Knebel Vig og<br />
marint forland. En samling af gårde ses mellem Dejret og Tved.<br />
Kirker forekommer i Tved (nord for byen) og Vistoft (syd for<br />
byen).<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Regionens mange gårde, der er af mellemstørrelse, er for det<br />
meste samlet i de mange små landsbyer. I det åbne land ligger<br />
enkelte gårde.<br />
herregård Regionen indeholder to hovedgårde, der er beliggende i<br />
randmorænelandskabet i den vestlige del af regionen, Kvelstrup<br />
((Quelstrup) dateres til middelalderen, hovedbygning fra 1794)<br />
og Isgård (dateres til middelalderen, hovedbygning fra<br />
1890’erne).<br />
311
husmandsbebyggelse En lille samling husmandssteder ses i Røjen (oprettet før 1867 og<br />
mellem 1867 og 1930)).<br />
Fritidshuse Sommerhusområder ses spredt langs kysterne i den østlige, centralt<br />
sydlige, vestlige og NV del. Mindre områder ses endvidere inde i<br />
landskabet syd for Tved og øst for Begstrup. Feriekoloni og feriehjem<br />
ses i to af sommerhusområderne.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Tved, Torup, Vistoft og Begstrup er eksempler på vejrækkebebyggelser.<br />
Strands er et eksempel på en velbevaret vejklyngebebyggelse. Der anens<br />
konturer af et stjerneudskiftningsmønster omkring byen. Gårdsamlingen<br />
øst for Dejret er et eksempel på udflyttede gårde efter to bybrande i<br />
Dejret i 1870’erne, der resulterede i udflytning af mange af byens gårde.<br />
I byen ses det oprindelige vejnet før udflytningen af gårdene bevaret.<br />
Knebel Bro bebyggelsen er udpeget med anløbskajen som et (sjældent)<br />
eksempel på en bydannelse, der skyldes anlæggelsen af en ladeplads og<br />
etableringen af bådforbindelse til Århus. Skellerup har karakter af<br />
randbebyggelse med gårdene liggende i overgangen til engarealer på det<br />
marine forland.<br />
hovedgårdsejerlav Kvelstrup hovedgårdsejerlav fremtræder med lange diger langs store<br />
dele af ejerlavsgrænsen. Ejerlavet strækker sig nedover<br />
randmorænelandskabet til det nedenfor liggende marine forland, hvor en<br />
lille skov, Kvelstrup Skov, er beliggende. Omkring gårdanlægget ses<br />
store markfelter. Gårdanlægget består foruden hovedbygning i en nyere<br />
avlsgård. En lindeallé fører til gården. Isgård hovedgårdsejerlav<br />
fremtræder med lange diger langs det meste af ejerlavsgrænsen.<br />
Arealanvendelsen indenfor ejerlavet er sammensat af store markfelter<br />
og løvtræsbeplantninger nær gårdanlægget. Partier med nåle- og<br />
løvtræsbevoksning ses spredt i markfelterne og ved Mols Hoved.<br />
Gårdanlægget består foruden hovedbygning i avlsgård med ældre<br />
agerrumslade (1771), større velbevaret haveanlæg med lindeallé,<br />
stengærder langs med vejforløbene nær gården samt en gammel smedje.<br />
I den SV del er et sommerhusområde.<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder I den NV del af regionen er der i tilknytning til lavtliggende arealer<br />
stenalderbopladser. Regionen indeholder en del gravhøje.<br />
Koncentrationer ses ved Hundshøje vest for Bjødstrup samt i landskabet<br />
omkring Begstrup. Vest for Torup ses et fritstående dyssekammer med<br />
fire meget høje bæresten.<br />
Dragsmur langs den sydlige grænse af regionen er beskrevet under<br />
naboregionen.<br />
312
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Nedlagt mejeri langs vejen SV for Knebel Bro.<br />
Andet Ved Skødshoved Strand ses en anløbsbro (i dag funktion som<br />
lystbådehavn), som har betjent dampskibsforbindelsen til Århus,<br />
samt relaterede skinnespor og pakhus. I Dejret ses et andelsbageri,<br />
der en kulturhistorisk sjældenhed. Vistoft Mølle øst for Vistoft er en<br />
meget velbevaret vindmølle.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Som følge af de mange landsbymæssige bebyggelser indeholder<br />
regionen mange landeveje og småveje.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde Campingplads mellem sommerhusområder i den SØ del af regionen.<br />
andet Kursuscenter og idrætsanlæg mellem sommerhusområder i den SØ<br />
del<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen i regionen har ikke ændret sig meget siden 1867. I perioden fra 1867 til 1930 sker<br />
der kun mindre ændringer i regionen. Vandlidende områder indskrænkes lidt ved dræningsarbejder.<br />
I randmorænelandskabet i den vestlige del plantes små nåletræspartier. Der anlægges ladeplads<br />
nedenfor Kvelstrup (Skødshoved Strand). Dejret ændrer struktur i perioden (jf. landsbyejerlav). De<br />
største arealmæssige ændringer finder sted i perioden efter 1930. I denne periode kommer flere<br />
småplantninger til, bl.a. i form af partier med løvtræer omkring Vistoft og Røjen. Flere af<br />
ladepladserne langs kysterne forsvinder. Der anlægges kystnære sommerhusområder og<br />
nåletræsbeplantninger i tilknytning til disse. Et kystnært hedeområde forsvinder i den forbindelse.<br />
Bystrukturen synes at blive ændret lidt for nogle af byerne, idet der opføres parcelhuse. Vejnettet<br />
ændrer lidt karakter, idet enkelte småveje i det åbne land nedlægges, mens nye veje anlægges i<br />
tilknytning til nogle af sommerhusområderne.<br />
Regionen ændrer gradvist karakter fra at have været et udelukket landbrugs og fiskeri orienteret<br />
område til at være et rekreativt og landbrugsorienteret område.<br />
313
Vrinners Morænelandskab (93)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Vrinners Morænelandskab (Regionen omfatter den<br />
naturgeografiske region Vrinners Morænelandskab samt den<br />
sydvestlige del af Mols Bjerge/Ebeltoft Randmoræne).<br />
Nr. 93<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
Regionen indeholder småplantninger med løv- og<br />
nåletræsbevoksning, der ses spredt overvejende i den østlige<br />
mere sandede og kuperede del af regionen.<br />
Øst for Vrinners ses en større koncentration af levende hegn<br />
orienteret i to retninger (NV-SØ og NØ-SV). Hegnene er<br />
udbredte i den mere sandede og kuperede østlige del af<br />
regionen. Allébeplantning ses langs vej øst for Egens og langs<br />
vej vest for Vestergård i den nordlige del af regionen. Vejtræer<br />
ses langs hovedvejen mellem Grønfeld og Egens og langs<br />
tilkørselsvejene nord og syd for Kejlstrup. Der er forholdsvis få<br />
diger (museumsdiger) i regionen. Koncentrationer ses i den<br />
østlige del i området med mange levende hegn og SV for<br />
Grønfeld samt omkring Kejlstrup.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Arealanvendelsen er domineret af intensivt landbrug, der ses<br />
udbredt i form af større markfelter i den nordlige, vestlige og<br />
sydlige del.<br />
blandet landbrug –natur Nej<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder få små § 3 områder i form af spredte<br />
moser, engarealer, overdrevsarealer og vandhuller. Der<br />
forekommer en mindre koncentration af overdrevsarealer<br />
omkring landsbyen Agri i området med mange levende hegn.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder flere landsbyer af forskellig størrelse, der<br />
ligger inde på morænelandskabet. Vrinners og Knebel udgør lidt<br />
større landsbyer, mens Kejlstrup og Grønfeld er mindre og Agri,<br />
Basballe og Skårup små landsbyer. Egens ligger som<br />
randlandsby ud til marint forland, mens Egens Havhuse ligger<br />
ud til kysten. Landsbyen Andrup ses i dag at være vokset<br />
sammen med Vrinners. Kirker forekommer i Egens, Vrinners,<br />
Agri og Knebel.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Mange gårde i det åbne land varierende fra små til store gårde.<br />
Gårdstørrelsen er tiltagende mod nord og vest i landskabet.<br />
314
herregård Rolsøgård hovedgård (dateres til 1328, hovedbygning fra ca. 1695 og<br />
1880), der ligger ud til kysten i det SV hjørne af regionen.<br />
husmandsbebyggelse Mindre husmandskoloni ved Rolsø Mark (frastykket hovedgården i<br />
1923).<br />
Fritidshuse Regionen indeholder to mindre sommerhusområder langs kysten vest<br />
for Vrinners og Knebel.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Kirkelandsbyen Agri er en vejbebyggelse, der har en flot landskabelig<br />
placering mellem søen, byens gadekær, mod syd og stejle bakker mod<br />
nord og øst. Knebel er sognets (Knebel Sogn) gamle hovedby med<br />
dertil hørende institutioner og servicevirksomheder. Lokaliseringen tæt<br />
til kysten har haft betydning for udviklingen af fiskerierhverv og<br />
dampskibsforbindelse i Knebel Bro (naboregion). Kejlstrup<br />
landsbyejerlav fremtræder med velbevarede diger langs<br />
ejerlavsgrænsen til Møllerup hovedgård. I landsbyen er der en bevaret<br />
åben forte, gamle vejforløb og ældre gårdanlæg og småhuse. Et<br />
stjerneudskiftningsmønter erkendes i mønstret af veje og diger omkring<br />
byen. Egens Havhuse har antageligt oprindeligt været en lille samling<br />
fiskerhuse.<br />
hovedgårdsejerlav Rolsøgårds hovedgårds ejerlav fremtræder med åbnet vand til de tre af<br />
verdenshjørnerne og store markfelter øst for gårdanlægget samt<br />
husmandskoloni. Et dige følger dele af ejerlavsgrænsen. Nær<br />
gårdanlægget er en kirkegård og et kapel, hvorfra en allé fører til<br />
hovedgården. Gårdanlægget består foruden hovedbygningen i nyere<br />
avlsbygninger og et gammelt gårdsted med vandfyldte grave vest for<br />
den nuværende hovedbygning.<br />
husmandsudstykninger Rolsø Mark, der udgøres af 10 statshusmandsbrug frastykket Rolsø<br />
hovedgård i 1923.<br />
fortidsminder Mellem Egens og Egens Havhuse ved Kolå er et vigtigt<br />
bopladsområde. Mange fritliggende gravhøje mellem Agri og<br />
Grønfeld. Øst for Knebel ligger en stor velbevaret runddysse, Påskær<br />
Stenhus.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Én NV-SØ gående overordnet vej, der gennemskærer regionen mellem<br />
Egens Havhuse og Grønfeld. N-S gående landevej gennem Vrinners og<br />
Knebel, ellers kun småveje i regionen.<br />
jernbane<br />
315
højspændingsledninger To 60 KV højspændingsledninger, en N-S og en Ø-V gående løber<br />
igennem det NØ hjørne af regionen vest og syd om Kejlstrup og<br />
Grønfeld.<br />
transformerstationer Transformerstation i Grønfeld Mark.<br />
vindmøller/mobilmaster Vindmølle ved Vrinners Hoved.<br />
aAndet Silo udenfor Knebel<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Regionen har oprindelig (1867 kort) haft en noget mere ekstensiv karakter, hvilket tydeligst fremgår<br />
af de mange vandlidende lavninger og afløbsløse huller på kortet fra omkring 1867. De vandlidende<br />
arealer ses at have været koncentreret omkring Kolå og Ovst Bæk, langs vandløb øst om Vrinners<br />
og i tilknytning til engarealer umiddelbart syd for Vrinners samt nord for byen ud til kysten. Den<br />
østlige del af regionen ses, som i dag, at have en ekstensiv karakter i form af flere lyngpartier. I<br />
perioden fra 1867 til 1930 sker der en gradvis forbedring af dyrkningsjorderne i den vestlige og<br />
nordlige del af regionen, idet flere vandlidende afløbsløse huller drænes. Bebyggelsesmønstret<br />
ændrer sig kun lidt i perioden. Egens Havhuse vokser fra enkelte huse til et lille bysamfund.<br />
Vejforløbet mellem Egens Havhuse og Grønfeld rettes ud og får karakter af hovedvej og flere af<br />
tilkørselsvejene til Kejlstrup omlægges. I perioden fra 1930 og frem til i dag (DTK25) foregår der<br />
yderligere dræningsarbejder og de vandlidende arealer langs vandløbene reduceres betydeligt.<br />
Engarealerne syd og nord for Vrinners opdyrkes. Bebyggelsesmønstret ændres i større eller mindre<br />
grad. Flere af landsbyerne vokser lidt med opførslen af enkelte parcelhuse. Den største byvækst ses<br />
i Vrinners (og Andrup) og Knebel. To sommerhusområder anlægges i perioden. Vejnettet reduceres<br />
betydeligt i perioden, specielt i den nordlige og vestlige del af regionen. Samlet set indtræder de<br />
største ændringer i perioden efter 1930.<br />
316
Helgenæs Morænelandskab (94)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Helgenæs Morænelandskab<br />
Nr. 94<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Regionen indeholder flere mindre nåletræsplantager. Plantager<br />
ses i den nordlige del ved Borup, i den NV del ved Kidhøj og i<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
den sydlige del ved Ellemandsbjerg og Naldhøj.<br />
Mange mindre partier med nåletræsbeplantning jævnt fordelt i<br />
regionen. Sumpskov og krat ses i tilknytning til flere mindre<br />
moser.<br />
Regionen indeholder en del levende hegn jævnt fordelt på de<br />
åbne arealer mellem de beplantede arealer. Hegnene er<br />
orienteret i flere retninger. Allébeplantning ses NØ for Esby.<br />
Der forekommer mange diger (museumsdiger) i et bredt bælte<br />
henover den centrale del af regionen. Flere af digerne følger<br />
ejerlavsgrænserne. Lange diger ses eksempelvis nær Esby,<br />
Fejrup Kongsgårde og Borup.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Landbruget i regionen har en meget ekstensiv karakter som<br />
følge af de forholdsvis mange plantager og småbeplantninger og<br />
mange § 3 områder. Landbrugsarealernes udbredelse passer<br />
godt overens med udbredelsen af digerne.<br />
blandet landbrug –natur Ja, landbrug blandet med plantager og § 3 områder.<br />
natur/halvkultur Regionen indeholder mange § 3 områder. Overdrevsarealer<br />
forekommer flere steder som langstrakte partier langs kysterne<br />
og som spredte partier i morænelandskabet. I den sydlige del ses<br />
større sammenhængende områder med overdrev. I den NØ del<br />
ses et langstrakt parti med hede ud til kysten. Flere mindre<br />
moser og vandhuller er jævnt fordelt i regionen.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Regionen indeholder mange små landsbyer, der ligger inde i<br />
morænelandskabet. Borup, Fejrup, Stødov, Ørby og Esby ligger<br />
i morænelandskabet, mens Kongsgårde har en kystnær placering<br />
i den NV del. Der ligger en kirke NØ for Stødov.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde De fleste gårde i det åbne land ligger tæt på de bymæssige<br />
bebyggelser. Gårdene er små til middelstore. Syd for<br />
Kongsgårde ses to tætliggende større gårde.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse En lille samling af husmandssteder ses ved Sibirien (oprettet før<br />
1867) i den SØ del.<br />
317
Fritidshuse Områder med sommerhuse forekommer i den nordlige, vestlige,<br />
centrale og sydlige del. Partier med nåletræer ses i tilknytning til<br />
områderne.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav I Fejrup og Esby er der stengærder inde i byerne og flere<br />
markskelsdiger på jorderne omkring byerne. Omkring Esby anes et<br />
stjerneudskiftningsmønster i vej- og digemønstret og enkelte gårde<br />
ses at være udflyttet. Kongsgårde er en mindre bebyggelse, der er<br />
vokset op i tilknytning til det anlagte landingssted, hvorfra der<br />
tidligere har været dampskibsforbindelse. Der har endvidere været<br />
drevet kystfiskeri som sideerhverv fra Kongsgårde.<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Dragsmur og general Ryes skanser ved sognegrænsen i den nordlige<br />
spids af regionen. Langs bredden af den tidligere Vængesø<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
forekommer flere køkkenmøddinger.<br />
Betonbunkers og tårn fra 2. verdenskrig står som monumenter over<br />
besættelsestiden langs Helgenæs sydlige kystlinie.<br />
Andet Sletterhage Fyr (opført 1894), der er et tidstypisk eksempel på<br />
datidens arkitekturs funktionelle udtryk.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Kun småveje i regionen. En mindre vej forbinder halvøen med resten<br />
af Djursland.<br />
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
aAndet Pumpestation ved Vængesø.<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
fritidsområde<br />
andet Skydebane i den NØ del i tilknytning til hedeområdet.<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
På 1867 kortet er regionen uden nævneværdig beplantning. Der ses foruden hedeområdet i den NV<br />
del små partier med hede øst for Kongsgårde. Vængesø ses at undergå omfattende dræningsarbejde.<br />
318
Regionen må samlet karakteriseres som at have et mindre ekstensivt præg end i dag. I perioden fra<br />
1867 til 1930 ses en begyndende tilplantning at finde sted. Mindre nåletræsplantager er blevet<br />
anlagt nord for Borup og syd for Esby. Vængesø drænes fortsat i perioden. Der anlægges en del<br />
markskelsdiger og plantes en del levende hegn. De største arealanvendelsesmæssige ændringer<br />
finder sted i perioden fra 1930 og frem til i dag (DTK25). Regionen tilplantes betydeligt med<br />
plantager og partier med nåletræer. Der anlægges sommerhusområder og i tilknytning til<br />
landingsstedet nord for de to gårde i Kongsgårde opføres bymæssig bebyggelse. Den øvrige<br />
bebyggelse i regionen ændrer sig kun lidt ved at enkelte huse opføres i landsbyerne. Vængesø<br />
overgår helt til opdyrkede jorder i perioden. Der kommer flere levende hegn og diger til, specielt i<br />
den sydlige del. Småveje sy for Borup fjernes.<br />
319
Anholt (95)<br />
Landskabselementliste Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Anholt<br />
Nr.<br />
Bevoksning<br />
95<br />
skov/plantage Nåletræsplantage iblandet løvtræer i den vestlige del af øen omkranser<br />
Anholt By.<br />
småplantning/krat/ Langs den sydlige kyststrækning ses flere mindre småplantninger, som<br />
sumpskov<br />
formodentlig er selvsåede nåletræs- og kratpartier.<br />
levende hegn/alléer/ Ingen levende hegn og diger af betydning.<br />
vejtræer/diger<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug Ingen landbrug af betydning. Dog et mindre græsningsareal i<br />
tilknytning til byen.<br />
blandet landbrug –natur<br />
natur/halvkultur Plantage og krat.<br />
Resten er øen, dvs. sandarealerne med strandvoldsdannelser, udgør et<br />
stort sammenhængende hedeareal, som mod nord suppleres af et større<br />
moseareal.<br />
Nogle af græsningsarealerne er registeret som overdrev.<br />
Bebyggelsesmønster Elementer (punkter og deres placering if. til hinanden)<br />
landsby/stationsby Eneste samlede bebyggelse er landsbyen Anholt. Bebyggelsen består<br />
hovedsageligt af huse, da der ikke har været en særlig stor<br />
landbrugsproduktion.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse Sommerhusområde i plantagen øst og nord for byen.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske Arealbetragtninger (mønstre inden for de enkelte ejerlavstyper)<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav<br />
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder Stenalderbopladser i på det sandede areal.<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
andet Fyrtårn på den østlige spids af øen og ved havnen.<br />
Tekniske anlæg<br />
Og elementer<br />
motorveje/andre veje Vejene på øen er knyttet til den østlige del og strækker sig ikke ind på<br />
sandarealerne.<br />
320
jernbane<br />
højspændingsledninger<br />
transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster<br />
andet Færgehavn<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
råstofområder<br />
flyveplads/militærområde Landingsplads øst for plantagen.<br />
fritidsområde Campingplads og lystbådehavn nord for byen<br />
andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling/ophav<br />
Arealanvendelsen på den østlige del af øen har ændret sig fra åbent land til gradvis tilplantning med<br />
nåletræer. Således var øen i 1867 næsten uden træbevoksning, mens den i dag har et betydeligt<br />
skovareal i forhold til dens størrelse.<br />
De gamle vejstrukturer er bibeholdt, men dog gradvist udbygget på den nordvestlige del af øen.<br />
321
Tunø (96)<br />
Landskabselementliste Ja/Nej Beskrivelse af lokalisering og udbredelse<br />
Navn Tunø<br />
Nr. 96<br />
Bevoksning<br />
skov/plantage Blandet sump-, løv- og nåleskov, der er delvist anlagt, delvist<br />
selvsået på det lavtliggende areal i Mosen mellem<br />
småplantning/krat/<br />
sumpskov<br />
levende hegn/alléer/<br />
vejtræer/diger<br />
morænepartierne.<br />
Spredte mindre partier med nåle- og løvtræer, bl.a. i tilknytning<br />
til Tunø By samt mindre sommerhusområder i den vestlige og<br />
østlige del. Småplantninger ved spredt bebyggelse udenfor<br />
byen.<br />
Tæt ved de sydvestvendte kyststrækninger er der plantet flere<br />
levende hegn, der er orienterede vinkelret på kysten. Enkelte<br />
diger ses i tilknytning til skovområdet.<br />
Dyrkningsform<br />
landbrug De opdyrkede arealer, der primært udgøres af<br />
grøntsagsdyrkning, er koncentreret til de to moræneholme.<br />
blandet landbrug –natur Ja<br />
natur/halvkultur Mosearealer er udbredte på det lavtliggende areal mellem de<br />
opdyrkede områder. Mindre overdrevsarealer ligger i<br />
tilknytning til Bjerget vest for Tunø By. Langs en del af den<br />
vestlige og østlige kyststrækning ses enkelte strandenge.<br />
Bebyggelsesmønster<br />
landsby/stationsby Tunø By, der er en landsby, ligger på det østlige moræneparti<br />
tæt ved kysten i den sydøstlige del af øen.<br />
byområde/forstad<br />
Industriområde<br />
gårde Mindre gårde og huse ligger spredt på øen, dog overvejende<br />
langs vejene i den vestlige del af øen.<br />
herregård<br />
husmandsbebyggelse<br />
Fritidshuse Små sommerhusområder ligger tæt ved kysten i de vestligste og<br />
østligste dele af øen samt umiddelbart syd for landsbyen i<br />
sammenhæng med denne.<br />
andet<br />
Kulturhistoriske<br />
mønstre og anlæg<br />
landsbyejerlav Byen har med undtagelse af opførelsen af enkelte sommerhuse<br />
bevaret sin oprindelige struktur. Landsbystrukturen bærer<br />
således kun i mindre grad præg af udskiftning. I det åbne land i<br />
den vestlige del af øen er der dog udflyttet en del huse og<br />
mindre gårde i tiden efter udskiftningen (efter 1847), herunder<br />
flere efter en brand i 1852, der hærgede store dele af byen.<br />
322
hovedgårdsejerlav<br />
husmandsudstykninger<br />
fortidsminder<br />
forsvars-<br />
produktionsanlæg/<br />
inddæmninger<br />
Andet Kirken i Tunø By, der er fra 1300-tallet, udgør med sit specielle tårn<br />
en kombination af kirke- og fyrtårn.<br />
Tekniske anlæg<br />
og elementer<br />
motorveje/andre veje Vejnettet består af to øst-vest gående landeveje med mindre biveje.<br />
jernbane<br />
Højspændingsledninger<br />
Transformerstationer<br />
vindmøller/mobilmaster Tæt ved kysten vest for Bjerget er opstillet to vindmøller.<br />
Andet I den østlige del af øen ligger havnen, som er en kombineret færge-<br />
og lystbådehavn.<br />
Diverse andre<br />
elementer<br />
tilgrænsende byområder<br />
Råstofområder<br />
flyveplads/militærområde<br />
Fritidsområde Umiddelbart nord for havnen ligger en campingplads.<br />
Andet<br />
Beskrivelse af regionens kulturhistoriske udvikling<br />
Gennem de sidste ca. 150 år har der fundet en række mindre ændringer sted i arealanvendelsen. Det<br />
oprindelige hedebevoksede og afgræssede lavtliggende areal nord for byen tilplantes med nåletræer<br />
op gennem 1900-tallet. Ligeledes plantes flere steder på øen spredte mindre nåletræspartier og<br />
levende hegn op gennem 1900-tallet. Enkelte mindre veje anlægges efter udskiftningen i den<br />
vestlige og østlige del af øen og enkelte bebyggelser kommer til. I sidste halvdel af 1900-tallet<br />
anlægges tre mindre sommerhusområder.<br />
323
Litteratur<br />
Analyserne er udført med udgangspunkt i udgivelsen<br />
Caspersen, O. H., og Nellemann, V. (2005): Landskabskaraktermetoden – et kompendium.<br />
Arbejdsrapport nr. 20-2005. Skov og Landskab. Hørsholm.<br />
Litteratur brugt til naturgeografisk regionalisering<br />
Krüger, J (1989): Glacialmorfologi – fladlandsgletscheren og landskabet. Geografisk centralinstitut,<br />
Københavns universitet.<br />
Krüger, J (1995): Danmarks landskabsformer og materialer – indledning til Danmarks jordbundsgeografi.<br />
Geografisk institut, Københavns universitet.<br />
Larsen, G. & Kronborg, C. (1994): Geologisk Set – Det mellemste Jylland: en beskrivelse af områder af<br />
national geologisk interesse. Geografforlaget. Miljøministeriet & Skov og Naturstyrelsen.<br />
S. A. S. Pedersen og K. S. Pedersen(1997): Djurslands Geologi. Danmarks og Grønlands geologiske<br />
undersøgelser (GEUS).<br />
Litteratur brugt til kulturgeografisk regionalisering<br />
Brøchner-Nielsen, M (1983): Landskabsbilledet - Fredningsplanlægning i Århus amt. Amtsfredningskontoret,<br />
Århus amtskommune.<br />
Caspersen, O.H. og Nellemann, V. (2005): Landskabskaraktermetoden – et kompendium, Arbejdsrapport Skov<br />
&<br />
Landskab nr. 20-2005. Skov & Landskab, KVL.<br />
Fritzbøger, B. (1998): Det åbne lands kulturhistorie – ca. 1680 – 1980. DSR Forlag, Frederiksberg.<br />
Gyldendal (1994 – 2003): Den Store Danske Encyklopædi. Gyldendal Leksikon.<br />
Hansen, V: Danmarks natur bind 9 Det bebyggede land. Politikens Forlag.<br />
Hansen, V., Jensen, K.M., Kuhlman, H., Matthiessen, C.M., Olsen, N. og Pedersen, E.K. (1982):<br />
Fredningsplanlægning og kulturlandskab - Kulturgeografien. Geografisk Institut, Københavns Universitet og<br />
Fredningsstyrelsen, Miljøministeriet.<br />
Jensen, K.M. og Reenberg, A. (1984): Dansk Landbrug – Udvikling i produktion og kulturlandskab.<br />
Geografforlaget, Københavns Universitet.<br />
Kock, J: Østjyske Herregårde. Erhvervsafdelingen, Århus Amt.<br />
Trap J.P. (1963): Danmark, 5.udgave, Randers Amt. G.E.C.Gads Forlag København.<br />
Århus Amt (1990 – 1997): Kulturhistoriske bevaringsinteresser – nyere tid. Landskabskontoret, Århus Amt<br />
Århus Amt (2001): Kulturhistorisk redegørelse 2001. Natur og Miljø, Århus Amt.<br />
Århus Amt (2001): Regionplan 2001. Natur og Miljø, Århus Amt.<br />
Flou, B. et. al. (1980): Kolindsund – et stykke Djursland fortæller Danmarkshistorie. P.S. Johnsen.<br />
324