vejledning om statsforvaltningernes behandling af ... - Familiestyrelsen
vejledning om statsforvaltningernes behandling af ... - Familiestyrelsen
vejledning om statsforvaltningernes behandling af ... - Familiestyrelsen
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
fremsk<strong>af</strong>fes, eller hvor moren har h<strong>af</strong>t seksuelt forhold til hver <strong>af</strong> to enæggede tvillinger<br />
eller til andre nært beslægtede.<br />
Selv<strong>om</strong> en eller flere mænd ikke har kunnet undersøges, vil retsgenetiske undersøgelser<br />
efter det anførte ofte indebære, at faderskabsspørgsmålet alligevel må anses<br />
for <strong>af</strong>gjort. Det gælder, hvor undersøgelsen positivt udpeger en anden mand (s<strong>om</strong><br />
har kunnet undersøges) s<strong>om</strong> barnets far.<br />
Statsforvaltningen kan med parternes samtykke iværksætte retsgenetiske undersøgelser<br />
med henblik på at fastslå faderskabet, jf. børnelovens § 11, stk. 1.<br />
Statsforvaltningen kan således opfordre moren og de mænd, s<strong>om</strong> er parter i sagen,<br />
til at medvirke ved retsgenetiske undersøgelser, hvis det kan have betydning for<br />
sagen.<br />
Statsforvaltningen kan derimod ikke gennemtvinge undersøgelserne. Medvirker<br />
den, der opfordres til retsgenetiske undersøgelser, ikke frivilligt, må statsforvaltningen<br />
i almindelighed indbringe sagen for retten, jf. børnelovens § 13, nr. 2 og 4.<br />
Opfordring til at medvirke ved retsgenetiske undersøgelser bør kun fremsættes,<br />
hvis undersøgelserne kan have betydning for sagen.<br />
Dette vil f.eks. være tilfældet i alle sager,<br />
hvor der kan være tvivl <strong>om</strong>, hvem der er barnets far, f.eks. hvor der foreligger<br />
oplysninger <strong>om</strong> flere faderskabsmuligheder,<br />
hvor den eneste opgivne faderskabsmulighed ikke uden videre ønsker at anerkende<br />
faderskabet, eller<br />
hvor det skal efterprøves, <strong>om</strong> en ægtemand eller samlever, hvis faderskab er<br />
registreret efter børnelovens §§ 1-3, er barnets far.<br />
Efter børnelovens § 11, stk. 2, kan statsforvaltningen også opfordre andre end sagens<br />
parter til at medvirke ved retsgenetiske undersøgelser, hvis det må antages at<br />
være <strong>af</strong> <strong>af</strong>gørende betydning for sagen. Bestemmelsen forudsættes navnlig anvendt,<br />
hvor det nødvendige retsgenetiske bevis ikke kan indhentes, f.eks. fordi en<br />
eller flere faderskabsmuligheder enten er døde eller forsvundne. I sådanne tilfælde<br />
vil undersøgelser <strong>af</strong> mandens nære slægtninge – s<strong>om</strong> ikke selv er faderskabsmuligheder<br />
– undertiden kunne være egnet til at tilvejebringe retsgenetisk bevis. Statsforvaltningen<br />
bør dog i disse tilfælde overveje at indbringe sagen for retten.<br />
De nærmere regler <strong>om</strong> de retsgenetiske undersøgelsers gennemførelse findes i Justitsministeriets<br />
bekendtgørelse nr. 239 <strong>af</strong> 16. marts 2011 <strong>om</strong> retsgenetiske undersøgelser<br />
i faderskabssager (herefter blot <strong>om</strong>talt s<strong>om</strong> DNA-bekendtgørelsen). Disse<br />
regler gælder både for <strong>statsforvaltningernes</strong> og retternes <strong>behandling</strong> <strong>af</strong> faderskabssager.<br />
I forbindelse med indhentelse <strong>af</strong> parternes samtykke til at medvirke ved retsgenetiske<br />
undersøgelser bør statsforvaltningen vejlede parterne <strong>om</strong>, at formålet med<br />
S T A T S F O R V A L T N I N G E R N E S B E H A N D L I N G A F F A D E R S K A B S S A G E R 21<br />
Retsgenetiske undersøg-<br />
elser i statsforvaltningen<br />
kræver samtykke<br />
DNA-bekendtgørelsen