Læreruddannelsen i Aalborg 50 år Læreruddannelsen i Aalborg 50 år
Læreruddannelsen i Aalborg 50 år Læreruddannelsen i Aalborg 50 år
Læreruddannelsen i Aalborg 50 år Læreruddannelsen i Aalborg 50 år
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
6 Fra det første <strong>år</strong> foreligger en<br />
intern rapport: DIS: Innovative<br />
erfaringer, 1. <strong>år</strong>srapport fra<br />
”Det Innovative Seminarium”.<br />
(Red. H.C. Hansen).<br />
<strong>Aalborg</strong> Seminarium 1999.<br />
Hovedrapporten fra projektets<br />
2. <strong>år</strong> er udgivet under titlen:<br />
IKT i læreruddannelsen. Det<br />
innovative Seminarium. (Red.<br />
Karsten Gramkow, Birthe<br />
Lund, Per Nytrup). <strong>Aalborg</strong><br />
Seminarium 2000. Men derudover<br />
er projektet beskrevet<br />
i mange andre skriftlige sammenhænge,<br />
og desuden er dele<br />
af det beskrevet på konferencer<br />
i ind- og udland.<br />
36<br />
12 linjehold i samarbejde med linjefagslærere, almen didaktiklærere, specialelærere<br />
og praktiklærere sammentænkte ideerne bag selvstændighedskultur ud fra en samarbejdsmodel<br />
– KUBUS – og en fælles didaktisk model. De to projekter blev derefter<br />
sammentænkt i et tredje projekt – NUFIL (Nye UndervisningsFormer i <strong>Læreruddannelsen</strong>)<br />
– hvor alle lærere og studerende på 2. <strong>år</strong>gangs fællesfag arbejdede sammen<br />
uden et traditionelt skema, men med overordnede tværgående perspektiver, og uden<br />
skemaets tidsramme. It-konferencer var den fælles hukommelse, som arbejdet og<br />
kommunikationen foregik indenfor. Ind imellem var der efter udtrykt ønske lagt fysisk<br />
konfrontation i form af vejledninger, kurser og seminarer. Det gjaldt for alle tre<br />
projekter om at opfylde fagenes formål og indholdsbeskrivelser, i NUFIL afsluttedes<br />
med en normal eksamen i alle de implicerede fag.<br />
En grundlæggende idé bag alle projekterne var, at de forsøgte at indfange centrale<br />
tendenser i det senmoderne samfund, som for alvor var slået igennem i 1990’erne,<br />
heriblandt selvstændighedskulturens projekttænkning, samspillet mellem individualisme<br />
og fællesskab og brugen af it.<br />
Det Innovative Seminarium 6 var titlen på et af de to projekter, der vandt en konkurrence,<br />
som Novo Nordisk havde udskrevet i forbindelse med et jubilæum. I det<br />
opstillede projekt var det præciseret, at der ikke var tale om at bevæge sig ind i<br />
noget helt nyt og uprøvet, men at arbejde videre på det grundlag, som var skabt<br />
ved tidligere projekter og stadig at sikre, at arbejdet foregik indenfor studieordningens<br />
rammer med afsluttende eksaminer med eksterne censorer. Målet var således<br />
fastlagt. Det samme var værktøjet. Det nye var, at der undervejs skulle afprøves nye<br />
arbejdsformer og nye evalueringsformer i nye fag. Som en af projektets konsulenter<br />
formulerede det: ”Båden bliver bygget, mens den sejler.” Det indebar, at det var vanskeligt,<br />
at lægge faste trædesten ud, som angav projektets bevægelser, hastighed<br />
og kurs på et givent tidspunkt. Sagt anderledes, så skulle trædestenene også med<br />
i den ufærdige båd, og lægges ud undervejs. Det første af to <strong>år</strong> deltog linjehold fra<br />
3. <strong>år</strong>gang, som havde været med i NUFIL <strong>år</strong>et før, og som derfor kendte projektets<br />
værktøj. Det forløb fint med et godt samarbejde mellem projektlederen H.C.<br />
Hansen og udviklingslederen, ligesom samarbejdet i øvrigt til lærergruppe, ledelse,<br />
ministerium, Novo Nordisk, overordnet projektledelse og rådgivere foregik næsten<br />
uden gnidninger. Det andet <strong>år</strong> deltog to 1. <strong>år</strong>gangshold og en helt ny stab af lærere.<br />
Projektlederen var stoppet på grund af jobskifte. Jeg var stoppet som udviklingsleder,<br />
men gik sammen med to ph. d.’er Karsten Gramkow og Birthe Lund ind i projektledelsen.<br />
Seminariets rektor var også udskiftet, idet Peter Norrild var tiltrådt som ny<br />
rektor. Nu opstod en række problemer. En lærergruppe, hvoraf flertallet ikke eller<br />
kun i begrænset udstrækning havde været med i de tidligere projekter. En gruppe<br />
studerende, som slet ikke kendte værktøjerne på forhånd. Projektlederne havde ikke<br />
mere ledelsesfunktioner på seminariet. Modstanden fra ministeriet blev større. Tidligere<br />
havde jeg, som udviklingsleder, kunnet begrænse ministeriets modstand ved<br />
henvendelse til Novo Nordisk, som støttede helt op om vores tanker. Nu nåede ministeriets<br />
modstand udelukkende til seminariets ledelse og projektets overordnede<br />
ledelse, som reagerede med nye krav om en skærpet styring specielt med udgangspunkt<br />
i en økonomistyring, som også greb forstyrrende ind i projektets grundtanker.<br />
Alle vi tre projektledere kæmpede for bevarelse af projektet, og trods h<strong>år</strong>de odds<br />
imod lykkedes det at opnå et rimelig godt resultat.<br />
De fleste deltagere fra projektets første <strong>år</strong> spurgte og fik tilladelse til at fortsætte<br />
projektarbejdet i deres sidste seminarie<strong>år</strong> med begrænset støtte. Ved den afsluttende<br />
eksamen lå deres eksamensadfærd og eksamensresultater et godt stykke over