SAMMEN ER VI BARE GO'E”
SAMMEN ER VI BARE GO'E”
SAMMEN ER VI BARE GO'E”
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
”<strong>SAMMEN</strong> <strong>ER</strong> <strong>VI</strong> <strong>BARE</strong> GO’E”<br />
fESTSKRIfT I ANLED-<br />
NING Af fORENINGEN Af<br />
fOLKETINGSANSATTES<br />
100-ÅRS JUBILÆUM
2 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år<br />
– sammen er vi bare go’e<br />
Festskrift udgivet i anledning af Foreningen af<br />
Folketingsansattes 100-års jubilæum<br />
Artiklerne i skriftet er udarbejdet af nuværende og<br />
tidligere medarbejdere i Folketinget<br />
Teksterne i margenen stammer bl.a. fra "En kåbe<br />
af sproglig elastik" 1 og 2 og fra Folketingets<br />
årsrapporter og oplysninger fra foreningens<br />
medlemmer<br />
redaktion<br />
Henrik Hagemann og Finn Holle<br />
fotos<br />
Forside og side 61-62: Mogens Bech<br />
Side 46: Vittus Nielsen<br />
Side 73: Pamela Juhl<br />
Øvrige fotos: Foreningens medlemmer og<br />
Folketingets arkiver<br />
layout<br />
Mary Imer Sørensen<br />
oplag<br />
1.500<br />
tryk<br />
Rosendahls-Schultz Grafisk A/S<br />
E-bog<br />
Kan hentes på www.ft.dk<br />
isBn<br />
978-87-7982-147-7<br />
Januar 2013<br />
541 TRYKSAG 457
INdhOld<br />
fra dengang til nu – lidt om de første 75 år<br />
forord – Foreningen af Folketingsansattes bestyrelse 5<br />
uanset spørgsmålet… – direktør Carsten U. Larsen 7<br />
fra dengang til nu – lidt om de første 75 år – fhv. generalsekretær Henrik Hagemann 11<br />
fra familievirksomhed til offentlig arbejdsplads – fhv. chefkonsulent Ingrid Sylvest Nielsen 15<br />
arbejdet i folketingssalen – folketingssekretær og vicedirektør Claus Dethlefsen 33<br />
teknologiens indtog – it-chef Ole Søndergaard 37<br />
fagre, aktuelle verden – talegenkendelse i folketinget – redaktionssekretær Anne Jensen 43<br />
100 år med fuldt tryk på – afdelingsleder Tommy Kruse, Rosendahls-Schultz Grafisk A/S 49<br />
folketingets lokaler under forandring – chefkonsulent Jens Chr. Jacobsen 51<br />
Back to Basics, administrationens opbygning og opgavefordeling – personalechef John Baastrup 57<br />
gruppebillede af folketingets medarbejdere 2012 60<br />
sikkerhed og åbenhed – overinspektør og sikkerhedschef Kim H. Pedersen 63<br />
folketingets tv – EU-koordinator Richard Mongin Forrest 65<br />
folketinget – en levende organisme – fhv. folketingsmedlem Ole Stavad 67<br />
omvisninger i folketinget – servicechef Bente Anderson 71<br />
Personalets blad ’Bag grebningen’ – kontorfuldmægtig Channe Bjerringgaard 73<br />
folketingets revy – kontorfuldmægtig Channe Bjerringgaard 75<br />
folketingets Kunstforening – systemkonsulent Annelise Romme 77<br />
folketingets idrætsklub – overinspektør og sikkerhedschef Kim H. Pedersen og<br />
fhv. inspektør Frank Mollerup Sørensen 79<br />
Christiansborgkoret – fhv. folketingsmedlem Bente Dahl 81<br />
festskriftets forfattere – fhv. generalsekretær Henrik Hagemann 83<br />
foreningsformænd gennem årene – fhv. redaktionssekretær Finn Holle 85<br />
Personregister – fhv. redaktionssekretær Finn Holle 86<br />
3
4 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
FORORd<br />
100 år er et langt spand af tid for en forening. For<br />
Foreningen af Folketingsansatte er der derfor god<br />
grund til at fejre 100-års jubilæet den 21. januar<br />
2013 med dette festskrift.<br />
Foreningen har som sin fornemste opgave i dag at<br />
virke for fællesskab i vid forstand for alle ansatte i<br />
Folketingets administration. Derfor har vi i bestyrelsen<br />
fundet det naturligt at få udarbejdet en<br />
bred beskrivelse af noget af alt det, der er sket i<br />
Folketingets administration, siden vi fik jubilæumsskriftet<br />
ved 75-års jubilæet, en periode i dansk<br />
politik fra statsministrene Poul Schlüter til Helle<br />
Thorning-Schmidt, fra Folketingets formænd Svend<br />
Jakobsen til Mogens Lykketoft – og i vor forening<br />
fra Bente Andersen til Channe Bjerringgaard. Den<br />
beskrivelse omfatter bl.a. den organisatoriske<br />
udvikling, den tekniske udvikling med it og telefoni,<br />
lokaleforhold og meget andet godt; alt det<br />
kan man læse om på de følgende sider.<br />
Festskriftet er et stykke kulturhistorie om en<br />
administration, der ikke har til opgave at promovere<br />
sig selv, men har sin berettigelse som diskret<br />
og effektiv støtte til det danske folkestyre.<br />
Foreningen begyndte i 1913 som Foreningen af<br />
Rigsdags-Tjenestemænd og Rigsdags-Referenter.<br />
Den udviklede sig sammen med de andre medarbejdergrupper<br />
efterhånden også til at blive en<br />
regulær forhandlingspart for Folketingets og<br />
Landstingets ansatte i forhold til de to tings<br />
præsidier. Som man kan læse i dette skrift, blev<br />
den mere fagforeningsprægede del af virksomheden<br />
overtaget af netop fagforeningerne, da der<br />
blev indgået hovedaftaler og overenskomster i<br />
1997. Også den overgang beskriver vi.<br />
I 2005 var foreningen tæt på at blive opløst.<br />
Grunden til det var, at det årlige tilskud, som<br />
Foreningen af Folketingsansatte havde modtaget i<br />
mange år, nu skulle deles med de seks nye faglige<br />
foreninger, der var blevet stiftet i forbindelse med<br />
Folketingets første hovedaftaler. Dette betød, at<br />
alle faggrupper fik hver sin forening samt egen<br />
tillidsrepræsentant. Det var indlysende, at disse<br />
foreninger ønskede deres eget tilskud til egne<br />
forord<br />
arrangementer. Den daværende formand mente<br />
ikke, at foreningen kunne køre videre med så små<br />
penge, så derfor blev det indstillet til generalforsamlingen,<br />
at man opløste foreningen.<br />
Som alle kan se, skete dette ikke; i stedet blev den<br />
nyvalgte bestyrelse opfordret til at prøve at samle<br />
alle foreningerne i foreningen. Denne proces tog et<br />
helt år. Det er jo et politisk hus, vi arbejder i, så der<br />
var mange spørgsmål, forbehold og usikkerhed om,<br />
hvad det ville betyde. Det var nemt at få Viftens og<br />
AC-Klubbens accept, da de var medlemmer i forvejen.<br />
Det nye var så, at hver forening skulle betale<br />
et kontingent på kr. 25 om året for hvert af deres<br />
medlemmer. På den måde kunne Foreningen af<br />
Folketingsansatte stadig lave arrangementer og<br />
udflugter til glæde for alle medarbejderne i administrationen.<br />
Der blev også tilføjet den mulighed,<br />
at pensionister kunne blive medlem, også for kr. 25<br />
om året, hvilket må siges at være et billigt medlemskab<br />
af en så gammel og historisk forening.<br />
Og det lykkedes! Der blev lavet nye vedtægter, som<br />
blev vedtaget på generalforsamlingen den 13.<br />
marts 2006. Det er med meget stor glæde, at man<br />
siden har kunnet konstatere, at bestyrelsen har<br />
bestået af et medlem fra hver af de faglige<br />
foreninger, og at vi alle i administrationen derfor<br />
den 21. januar 2013 kan fejre vores forenings<br />
100-års jubilæum.<br />
For bestyrelsen er det her på sin plads at takke for<br />
det gode og brede samarbejde med Folketingets<br />
politiske og administrative ledelse, med folketingsmedlemmerne<br />
og deres sekretærer og med<br />
partigruppernes sekretariater, med pressen og<br />
ikke mindst vor egen kreds af kolleger på tværs af<br />
faggrupperne gennem årene.<br />
Det er en udelt glæde, at der har været så stor<br />
opbakning til udarbejdelsen af festskriftet. Vi<br />
takker for støtte og opbakning fra Folketingets<br />
formand Mogens Lykketoft, fra direktør Carsten U.<br />
Larsen og fra de tidligere folketingsmedlemmer og<br />
alle de kolleger, der har brugt tid og kræfter på at<br />
skrive, redigere, tilrettelægge osv. En del af<br />
5
6<br />
forord<br />
navnene fremgår af indholdsfortegnelsen, men<br />
bag de fleste af artiklerne gemmer der sig<br />
adskillige kolleger, der har påtaget sig at supplere<br />
og kommentere eller på anden vis sikre, at indholdet<br />
har kunnet blive så informativt og lødigt,<br />
som tilfældet er.<br />
En særlig tak til Rosendahls-Schultz Grafisk A/S,<br />
som har hjulpet os med råd, vejledning og trykning.<br />
Uden denne hjælp havde udgivelsen ikke været<br />
mulig. Hjertelig tak!<br />
Med dette ønsker vi foreningens medlemmer til<br />
lykke med de 100 år.<br />
Foreningen af Folketingsansattes bestyrelse<br />
Januar 2013<br />
PS Titlen på festskriftet, ’Sammen er vi bare go’e’, stammer fra en meningsundersøgelse blandt Folketingets<br />
ansatte i 1992. Resultatet blev dengang præsenteret for medarbejderne med en forside, der havde<br />
teksten: ’Du er okay, jeg er okay. Sammen er vi bare go’e!’
UANSEt SpøRGSMålEt…<br />
… er medarbejderne svaret. Sådan kunne man med<br />
god ret udtale sig om Folketingets Administration.<br />
En institution, som tager sig af alle driftsforhold i<br />
et parlament, må beskæftige rigtig mange faggrupper,<br />
og hver gruppe, hver medarbejder, er et<br />
hjul i et velsmurt maskineri. Medarbejderne er<br />
administrationens råstof, og hver dag skal for dem<br />
fremstå som god, tryg og forudsigelig, men også,<br />
selv om det lyder lidt modsatrettet, med en<br />
arbejdsdag, som kræver og udfordrer.<br />
Vi kan godt lide at kalde vor arbejdsplads for unik.<br />
Forstået på den måde, at der kun findes ét parlament<br />
i Danmark. Den lovgivende magt er ikke, som<br />
regeringsmagten, stor i antal hoveder, men dog er<br />
vi fuldt ligestillet med den udøvende magt; mange<br />
citerer endog gerne Viggo Hørups ord fra<br />
1870’erne om, at ingen er over eller ved siden af<br />
Folketinget. Folketinget har eneret på at lave<br />
landets love, og selv om vi ikke er de eneste, som<br />
kontrollerer regeringen, det gør f.eks. pressen også,<br />
så er vi dog nok den kontrollant, som regeringen<br />
har mest respekt for. Og endelig er vi den eneste<br />
arbejdsplads i landet, hvor der arbejder 179<br />
heltidspolitikere. Kun i kommunerne og regionerne<br />
og ganske få andre steder findes der politisk<br />
ledede administrationer, men den politiske<br />
tilstedeværelse gennemsyrer ikke på nær samme<br />
måde hverdagen der som på Christiansborg.<br />
som andre – og dog specielle<br />
Ligeledes er vor arbejdsplads unik i forhold til pres<br />
udefra. Andre arbejdspladser med politisk ledelse<br />
har et tæt forhold til borgerne. Enhver minister,<br />
borgmester eller regionsrådsformand, og dermed<br />
også deres administrationer, udøver myndighed<br />
over for borgerne, regulerer deres liv. Styrelser,<br />
sundhedsvæsen og socialmyndigheder griber ofte<br />
direkte ind i den enkelte medborgers liv og udløser<br />
lige så ofte utilfredshed og kraftige bebrejdelser<br />
mod de offentlige institutioner, administrationer<br />
og politiske ledelser.<br />
Dette udefrakommende pres findes kun i ringe<br />
grad i Folketingets Administration, og det adskiller<br />
os i væsentlig grad fra andre offentlige arbejds-<br />
uanset sPørgsmålet...<br />
pladser. Vi er således på den måde en privilegeret<br />
arbejdsplads, mens vi med hensyn til presset<br />
oppefra, den politiske ledelse, deler hverdag med<br />
resten af de offentlige institutioner.<br />
Basalt set er Folketingets Administration nok en<br />
af de mest anonyme offentlige arbejdspladser i<br />
landet. Mange kolleger kender formentlig den<br />
situation, at man skal forklare, at der i det hele<br />
taget er en administration i Folketinget.<br />
Man hører nemlig sjældent om os. Og det selv om<br />
vi tit bliver testet i pressen. Hvis der er tvivl om,<br />
hvorvidt det offentlige, som hele betragtet, lever<br />
op til lovgivningen, er det altid, og fuldt berettiget,<br />
Folketinget, som først skal bestå lakmusprøven.<br />
Har Folketinget implementeret dette eller hint<br />
it-påbud vedrørende cookies, overholder Folketinget<br />
arbejdsmiljøloven, hvordan er det med sikkerheden<br />
på Christiansborg, bryder man rygeloven på<br />
Borgen, ansætter Folketinget udenlandske<br />
medarbejdere for at spare penge? Men eksponeringen<br />
af administrationen er slet ikke, langtfra, hvad<br />
offentligt ansatte oplever i ministerier, på<br />
hospitaler og i undervisningsverdenen.<br />
SelverkendelSe<br />
Men når alt det er sagt, og mere kunne siges om<br />
vor enestående stilling i den danske stat, så er<br />
Folketingets Administration alligevel ikke så<br />
forskellig fra andre arbejdspladser. Som på alle<br />
andre store arbejdspladser – ca. 1.000 mennesker<br />
har deres daglige arbejde på Borgen – skal der<br />
gøres rent, pc’erne og telefonerne skal virke,<br />
vinduerne skal pudses, forhandlingerne i salen skal<br />
planlægges og dokumenteres, papirerne skal deles<br />
ud, tv-optagelserne skal sendes, stolene ompol-<br />
Carsten U. Larsen<br />
Direktør<br />
”<strong>VI</strong> <strong>ER</strong> I lEdElSEN hElt klAR OV<strong>ER</strong> pROBlEMEt,<br />
MEN SAGEN <strong>ER</strong> jO, At <strong>VI</strong> dESVæRRE IkkE hAR<br />
REt MANGE BRIkk<strong>ER</strong> At FlyttE RUNdt MEd.”<br />
7
8 uanset sPørgsmålet...<br />
Carsten U. Larsen, Folketingets<br />
direktør, i samtale med en<br />
medarbejder<br />
stres, lovene skrives, arkiverne vedligeholdes,<br />
væggene males, budgetter og regnskaber<br />
afstemmes, dørene repareres, pensioner udbetales,<br />
møbler flyttes (og dét i en uendelighed!),<br />
it-værktøjerne udbygges, demokratiet forklares,<br />
rejser forberedes, politikere serviceres tete-a-tete,<br />
sikkerheden tjekkes…<br />
Mange flere daglige opgaver kunne nævnes, og<br />
alle ville være sammenlignelige med andre<br />
institutioners arbejde, så når vi befinder os i det<br />
daglige arbejde, er vi på langt de fleste måder ikke<br />
så forskellige fra andre. Og slet ikke, når man taler<br />
om medarbejderne. Vi er af kød og blod som alle<br />
andre, og vi vil gerne behandles ordentligt, overenskomsterne<br />
og aftalerne skal overholdes, og vi<br />
vil meget gerne være stolte af vor arbejdsplads.<br />
Hos os er det som andre steder. Vi finder et andet<br />
arbejde, hvis vi bliver udsat for dårlig ledelse, har<br />
dårligt samarbejde med kolleger, eller hvis vi ingen<br />
udfordringer eller udvikling møder. Modsat elsker<br />
vi, at der bliver vist os tillid, at udførelse og ansvar<br />
for arbejde følges ad, og at der med jævne mellemrum<br />
udbetales en løn, som kan matche, hvad<br />
man får andre steder i samfundet.<br />
Hvor mange er vi?<br />
Antallet af medarbejdere har gennem de sidste 10<br />
år været omtrentlig det samme, godt 390 årsværk<br />
fordelt på godt 400 medarbejdere. Vor gennem-<br />
snitsalder har været svagt stigende i den samme<br />
periode, fra ca. 43 år til ca. 45 år, ligesom ansættelsesancienniteten<br />
er steget fra ca. 10 år til 11 år.<br />
Disse tal er meget lig tallene for den øvrige stat, og<br />
det samme gælder for udskiftningen af medarbejderstaben,<br />
mens tallene for sygefravær indtil for<br />
nylig har været ringere hos os end i staten.<br />
Alle tegn i den demografiske udvikling fortæller os,<br />
at der i årene fremover vil blive færre potentielle<br />
ansøgere til vore ledige stillinger, og at der derfor<br />
vil blive kamp om de bedste medarbejdere. Hidtil<br />
har vi i Folketinget kunnet tiltrække gode medarbejdere,<br />
men i takt med arbejdsmarkedets<br />
udvikling bliver det i stigende grad vigtigt at kunne<br />
fastholde de dygtige medarbejdere – og kunne<br />
tiltrække nye dygtige medarbejdere.<br />
en fremtid med plan<br />
Der var alene på den baggrund for nogle år siden<br />
grundlag for at se nærmere på, hvorledes Folketingets<br />
Administration skulle tackle fremtidens<br />
udfordringer. Derudover har en hvilken som helst ny<br />
direktør, undertegnede inkluderet, en irriterende<br />
tendens til absolut at skulle sætte fingeraftryk på<br />
sin institutions arbejde. Derfor satte jeg kort efter<br />
min ansættelse for små 5 år siden gang i en<br />
proces, hvor vi skulle genopfriske vort eksistensgrundlag,<br />
og hvor medarbejderne, cheferne og<br />
politikerne medvirkede til at udlægge mål og<br />
retning for administrationens virke i de næste 5 år.<br />
For eksistensgrundlagets vedkommende enedes<br />
man relativt hurtigt – ikke overraskende – om den<br />
kendsgerning, at administrationen skal sørge for,<br />
at folketingsmedlemmerne kan koncentrere sig om<br />
deres politiske arbejde. Det har sådant set været<br />
hensigten med Folketingets Administration siden<br />
grundlovens givelse, men skiftende tider har<br />
indimellem ikke lagt samme vægt på eksistensgrundlaget,<br />
så det kan være sundt højt i kor at<br />
gentage, at vort arbejde skal fokusere på medlemmerne,<br />
ikke deres politik, men alt det, som ligger<br />
rundt om deres politiske arbejde – naturligvis<br />
under behørig hensyntagen til økonomi.<br />
For fremtidens vedkommende blev det først og<br />
fremmest understreget, at administrationen altid<br />
skal have sine driftsopgaver for øje. Endvidere blev<br />
det anset for hensigtsmæssigt, hvis man desuden<br />
satsede kræfter på medlemsorientering, helhedstænkning<br />
og selvledelse – ikke, at disse tre områder<br />
ikke allerede var en del af administrationens<br />
fokus, men forstået som en intensivering af indsatsen.<br />
Medlemsorienteringen rettede sig mod<br />
større fokus på administrationens væsentligste<br />
opdragsgivere, helhedstænkningen var en indsats<br />
på tværs af institutionen for at skabe bedre samarbejde,<br />
og selvledelse var det individuelle tiltag.
Hvorfor selvledelse?<br />
Lad mig her fortælle lidt om indsatsen på selvledelsesområdet,<br />
som har betydet den største<br />
indsats nogensinde inden for administrationens<br />
efter- og videreuddannelse af personalet.<br />
Baggrunden for at satse på selvledelse er ønsket<br />
om at skabe en arbejdsplads, hvor arbejdsglæden<br />
er i top. Sådanne arbejdspladser beholder sine<br />
ansatte og tiltrækker gode nye kolleger. Og så er<br />
det da heller ikke en ubetydelig faktor, at større<br />
arbejdsglæde formentlig også medfører bedre<br />
ydelser.<br />
Større arbejdsglæde kan skabes på mange måder,<br />
men man kan meget praktisk se på, hvilke forhold<br />
medarbejderne skatter mest, og søge at fremme<br />
disse, samtidig med eliminering af de forhold på<br />
arbejdspladsen, som er mest ødelæggende for god<br />
trivsel.<br />
Mange teoretiske og empiriske undersøgelser har<br />
vist, at et af de væsentligste forhold for at have<br />
det godt på sit arbejde er en stor sammenhæng<br />
mellem at udføre et stykke arbejde og have ansvar<br />
for det – det sidste i såvel planlægnings- som<br />
udførelsesfasen. Vi satte os for at flytte sammenhængen<br />
mellem arbejdets udførelse og ansvaret<br />
for det så langt ud i organisationen som muligt, og<br />
vi erkendte tidligt, at det ville skabe en ny balance<br />
i administrationens chef-medarbejder-forhold og i<br />
forlængelse heraf en nyvurdering af, hvorledes<br />
samspillet mellem de to parter tilrettelægges, og<br />
hvorledes begge parter udvælges, udvikles, dyrkes,<br />
fejres og honoreres.<br />
Tillid er en overordentlig vigtig sag, når vi taler om<br />
selvledelse. På alle leder af organisationen skal der<br />
være forståelse for, at alle gør deres bedste ud fra<br />
de ressourcer, som de har til rådighed. Der er ikke<br />
nogen, som prøver at snyde på vægten! Tro på, at<br />
dine kolleger gør deres bedste individuelt, og tro<br />
ligeledes på, at hver eneste af de organisatoriske<br />
enheder er der af en grund, og at den gør sit<br />
arbejde professionelt. Tillid er ikke noget, man kan<br />
kræve, men noget, man kan opnå og give, og indledningsvis<br />
bliver mange overrasket over, i hvor høj<br />
grad man faktisk kan forbedre samarbejdstemperaturen<br />
ved at vise sine kolleger den tillid, som de<br />
fortjener.<br />
Men der er ingen grund til at være naiv. Alle ved vi,<br />
at tillid en gang imellem bliver brudt, og at det i så<br />
fald er væsentligt, at vi alle er i stand til at udtrykke<br />
vor kritik på en ikke fornærmende, men saglig<br />
måde – og modsat er i stand til at modtage konstruktiv<br />
kritik uden at gå i defensiven.<br />
Ud over denne helt overordnede indstilling bør hver<br />
uanset sPørgsmålet...<br />
medarbejder finde løsninger på de problemer, som<br />
opstår i vedkommendes nærhed, altid med tankerne<br />
på tværs af organisationen, på helheden og på,<br />
om vi styrker medlemsorienteringen. Og det er et<br />
personligt ansvar at opsøge relevant information<br />
og anvende den hensigtsmæssigt.<br />
Med disse enkle færdselsregler – det lyder lettere,<br />
end det er – vil organisationen langsomt opnå en<br />
større gensidig forståelse for andres arbejdsområder,<br />
kombineret med fornemmelse af, at man gør<br />
en forskel, arbejdsglæden vil vokse.<br />
ledelse og kontrol<br />
Fra ledelsesside må der nødvendigvis udføres<br />
mindre kontrol. Hvis medarbejderne selv skal tage<br />
ledelsen af deres arbejdsopgaver (selvledelse),<br />
duer det jo ikke, hvis chefen dikterer, hvorledes<br />
arbejdsopgaven skal løses. Chefen må træde et<br />
skridt tilbage og opfordre medarbejderen til at løse<br />
opgaven med den mængde rådgivning, som medarbejderen<br />
efterspørger. I stedet for selv at anvise<br />
veje til opgaveløsninger, måske endda selv løse<br />
opgaven, skal chefen i en selvledende organisation<br />
i højere grad virke som personaleleder og overlade<br />
det faglige til medarbejderne, hvilket de i de fleste<br />
tilfælde ved mest om. Man vokser med ansvar.<br />
Hvis der skal udføres mindre kontrol, er der tilsvarende<br />
brug for færre regler. Mange af reglerne<br />
for ansatte i administrationen er resultatet af fornuftige<br />
beslutninger i Folketingets Præsidium eller<br />
Udvalget for Forretningsordenen – de regler kan vi<br />
ikke bare ændre på. Men de fleste regler er faktisk<br />
skabt gennem årene af os selv i administrationen<br />
med det formål at regulere vor adfærd i forhold til<br />
hinanden. Politikker om orlov, ferie, uniformer,<br />
faggrænser, alkohol, tidsregistrering… har gennem<br />
de sidste par år været under revision, allerhelst<br />
afskaffelse, med det formål at frigøre de ansatte<br />
fra det åg, som fælles opførselsstandarder ofte er.<br />
Et eksempel: Administrationens alkoholpolitik var<br />
ret omfangsrig og beskrev grundlæggende, at<br />
nydelse af alkohol ikke måtte finde sted i arbejdstiden<br />
– efterfulgt af en række undtagelser, f.eks.<br />
ved receptioner, hvor man altså efterfølgende ikke<br />
skulle på arbejde. Jeg er ikke sikker på, hvornår og<br />
hvorfor denne alkoholpolitik blev vedtaget, men<br />
mon ikke et godt gæt er, at der på et tidspunkt har<br />
været en medarbejder eller nogle stykker, som ikke<br />
havde et sundt forhold til alkohol, og at man derfor<br />
lavede en regel, som gælder for alle. Et sædvanligt<br />
ledelsestrick, som i virkeligheden gør det muligt<br />
for cheferne at krybe uden om ansvaret for at<br />
træde i karakter, når tilliden bliver brudt. Nu er<br />
alkoholpolitikken, at vi nyder spiritus i administrationen<br />
på en sådan måde, at vi altid kan repræsentere<br />
institutionen værdigt.<br />
9<br />
Ved udgangen af 2011 var der<br />
ansat 414 medarbejdere i<br />
Folketingets Administration.<br />
De fordelte sig med 106<br />
kontorfunktionærer, herunder<br />
referenter, kontorelever og<br />
praktikanter, 91 AC’ere, der<br />
også omfatter bibliotekarer,<br />
86 folketingsbetjente, 44 husbetjente,<br />
26 it-medarbejdere,<br />
26 studentermedhjælpere, 19<br />
chefer og 16 håndværkere.<br />
Heraf var 15,7 pct. tjenestemænd<br />
og 84,3 pct. overenskomstansatte.
10 uanset sPørgsmålet...<br />
Chef og selvledelse<br />
Cheferne har uden tvivl haft det sværest i forløbet<br />
med at skabe større arbejdsglæde gennem selvledelse.<br />
Det er svært at skifte fra den helt normale<br />
chefkontrol til tillid, og i mange tilfælde kan det<br />
synes som at miste fodfæstet. Der er mange ting<br />
at være opmærksom på som chef i en selvledende<br />
institution, herunder de få medarbejdere, som<br />
forveksler selvledelse med selvbestemmelse. De<br />
sidste er ofte soloryttere, som prøver at dreje<br />
selvledelse til egen vinding og dermed skaber<br />
jalousi, fedteri og grænseanarki. Her er det også<br />
chefens opgave at træde i karakter og hjælpe dem,<br />
som har svært ved at kombinere medlemsorientering<br />
og helhedstænkning med selvledelse.<br />
Alle medarbejdere har været på selvledelsesseminar<br />
i 2 dage, hvor vi prøver at skabe en fælles<br />
forståelse for, hvad selvledelse er, og hvorledes det<br />
skal implementeres i Folketingets Administration.<br />
Jeg har været med til omtrent 20 seminarer, hvor<br />
jeg prøver at forklare, at selvledelse ikke er et<br />
normalt kursus, hvor hver især bliver dygtigere til<br />
den faglige del af sit job. Selvledelse er en<br />
personlig udviklingsproces med styrkelse af (selv)<br />
tilliden og ansvarligheden – men med begge ben<br />
fast plantet på jorden, så projektet ikke nærmer<br />
sig en religiøs vækkelse.<br />
Er der så nogen resultater af indførelsen af selvledelse?<br />
Ja, det vil jeg mene, selv om det er svært<br />
at måle. Men vi kan se det på mængden af sager<br />
på direktionens bord, hvor der helt tydeligt nu er<br />
færre sager fra de organisatoriske enheder, idet<br />
disse udfordringer nu bliver løst, hvor de opstår,<br />
gerne i tillidsfuldt samarbejde på tværs i institutionen.<br />
Direktionen kan nu med glæde gradvis<br />
veksle tid fra driftsbeslutninger til beslutninger<br />
om administrationens udvikling på længere sigt.<br />
Herudover foretager vi med 2 års mellemrum<br />
undersøgelser af medarbejdertilfredsheden. Vi<br />
gjorde det i 2009, og vi kunne i 2011 konstatere<br />
en lille stigning i tilfredsheden med at arbejde i<br />
Folketingets Administration. Vi glæder os til at se,<br />
hvad undersøgelsen vil vise i 2013. Og endelig, hvis<br />
tegnet tages med forsigtighed, er sygefraværet<br />
faldet betragteligt.<br />
Det er mit håb, at vi sammen kan udvikle administrationen<br />
til at kunne imødekomme fremtidens<br />
krav til en effektiv ramme for Danmarks folkestyre<br />
– og virke for, at Danmarks folkestyre forstås,<br />
værdsættes og respekteres nationalt og internationalt.<br />
Smag og tænk over ordene – det er et stort<br />
og værdifuldt arbejde, som kræver de bedste<br />
medarbejdere. Det har vi nu, og det vil også gælde<br />
i fremtiden.<br />
Tillykke med jubilæet!
FRA dENGANG tIl NU<br />
– lIdt OM dE FøRStE 75 åR<br />
Det har altid været noget særligt at være ansat på<br />
Christiansborg. Det er et privilegium at få lov at<br />
virke for en lovgivende myndighed, der nyder så<br />
stor og solid opbakning i befolkningen. I Danmark<br />
står det repræsentative demokrati uantastet<br />
stærkt – se bare på, hvor mange der stemmer ved<br />
folketingsvalgene. De kræfter, der måtte ønske en<br />
anden styreform, er meget, meget svage, heldigvis.<br />
dydens smalle sti<br />
Det er den internationalt set strålende baggrund,<br />
vi som medarbejdere i Folketinget virker på. Det er<br />
ikke så ringe endda. Og derfor er det også rimeligt,<br />
at vi vil fejre de første 100 år af levetiden for medarbejdernes<br />
forening. Til daglig er det selvfølgelig<br />
folketingsmedlemmerne, der skal fremtræde<br />
offentligt – de har ret, pligt og ansvar – men vi skal<br />
som medarbejdere gøre vort bedste for at bistå<br />
dem i deres arbejde. Somme tider også rådgive<br />
dem med at holde sig på dydens smalle sti med<br />
det praktisk-administrative, når det måtte være<br />
nødvendigt.<br />
Til vor forenings 75-års jubilæum i 1988 havde<br />
bestyrelsen fået udarbejdet et fortrinligt jubilæumsskrift,<br />
som bl.a. rummede en foreningshistorisk<br />
oversigtsartikel, forskellige fornøjelige<br />
erindringer og en fremtidsrettet artikel om den<br />
kommende it-tidsalder. Med artiklerne herfra<br />
rækker de direkte personlige erindringer helt<br />
tilbage til 1929. Interessant læsning.<br />
turbulente tider<br />
Og vil man forstå en forenings historie, må man<br />
naturligvis medtænke de rammer, foreningen har<br />
haft at virke inden for gennem årene. Vi nævner<br />
bare første verdenskrig, genforeningen i 1920,<br />
besættelsen 1940-45 og grundlovsændringen<br />
1953 med overgang til etkammersystemet og<br />
dermed afskaffelsen af Landstinget. Og så hele<br />
den administrative og tekniske udvikling fra<br />
håndskrevne tekster til papirløs (næsten)<br />
administration.<br />
manglende jubilæumsskrift<br />
De følgende linjer har vi skamløst benyttet<br />
fra dengang til nu – lidt om de første 75 år 11<br />
jubilæumsskriftet fra 1988 som baggrund for, især<br />
daværende fuldmægtig Ingrid Sylvest Nielsens<br />
historiske redegørelse. Desværre findes der ikke<br />
noget jubilæumsskrift fra 50-års jubilæet; det ville<br />
ellers have været en dejlig kilde. Ak ja.<br />
foreningens stiftelse<br />
Folketingets medarbejderes forening hedder i dag<br />
Foreningen af Folketingsansatte. Det er et pænt<br />
neutralt og rent beskrivende navn. Da foreningen<br />
blev oprettet, var det såmænd lige så beskrivende,<br />
men med den tids terminologi: Foreningen af<br />
Rigsdags-Tjenestemænd og Rigsdags-Referenter.<br />
11 medarbejdere i Rigsdagen (indtil 1953 betegnelsen<br />
for landets lovgivende instans, Folketinget<br />
og Landstinget i forening) indbød til en stiftende<br />
generalforsamling; den blev afholdt tirsdag den 21.<br />
januar 1913 kl. 8 i Landstingets udvalgsværelse nr.<br />
5 og havde deltagelse af omkring 40 medarbejdere.<br />
Bemærk: Rigsdagen havde fra 1884 til 1918<br />
domicil i det gamle operahus, senere sø- og<br />
landkadetakademi og infanteri- og ingeniørka-<br />
Henrik Hagemann<br />
fHv. generaLsekretær norDisk råD<br />
Landstinget den 3. juni 1915, da<br />
det logerede i det lavloftede rum i<br />
Fredericiagade. Denne dag var der<br />
3. behandling af Forslag til<br />
Danmarks Riges Grundlov, der blev<br />
vedtaget med 51 stemmer for og<br />
12 imod. Den 5. juni 1915 blev<br />
forslaget vedtaget af Folketinget<br />
med 111 stemmer for og 1 imod. I<br />
formandsstolen sidder Anders<br />
Thomsen (V), og til højre ses<br />
stenografer og protokolsekretærer.
12 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år<br />
serne, på hjørnet af Bredgade og Fredericiagade. I<br />
dag rummer huset Østre Landsret.<br />
Rigsdagsreferenterne var ikke ansat af Rigsdagen,<br />
men derimod avisernes faste medarbejdere<br />
tilknyttet Rigsdagen. Dengang dækkede aviserne<br />
rigsdagsdebatterne grundigt. Rigsdagstjenestemændene<br />
var fastansatte medarbejdere ved<br />
Bureauets Ekspeditionskontor, Tidendes Redaktion,<br />
Arkiv, Bibliotek og Kassererkontor.<br />
I de vedtægter, der blev godkendt den 21. januar<br />
1913, hed det i § 1, at foreningen, der var upolitisk,<br />
havde til formål at samle sine medlemmer til<br />
foredrag, diskussionsmøder, studierejser o.l.<br />
Dermed var linjen lagt. Og kontingentet var sat til<br />
2 kr., vel at mærke i kvartalet. Men det kunne vel<br />
også gå, for præsidierne havde bevilget 400 kr. af<br />
Rigsdagens kasse til støtte for den kulturelle og<br />
selskabelige forening.<br />
det ville han heller ikke Slippe godt fra<br />
”jEG hV<strong>ER</strong>kEN kAN Ell<strong>ER</strong> <strong>VI</strong>l SkjUlE MIN<br />
AFGRUNdSdyBE U<strong>VI</strong>dENhEd OM dE EMN<strong>ER</strong>, <strong>VI</strong><br />
tAl<strong>ER</strong> OM I øjEBlIkkEt.”<br />
foredrag og souper<br />
Foreningens første arrangement blev afholdt allerede<br />
i februar 1913 på Hotel Fønix – med damer.<br />
Her holdt Thorvald Jørgensen, det tredje og<br />
nuværende Christiansborgs arkitekt, et foredrag<br />
om parlamentsbygninger; det har givetvis været<br />
interessant, for alle længtes jo efter, at genopbygningen<br />
skulle blive færdig, så man kunne komme<br />
’hjem’ fra Fredericiagade. Efter foredraget var der<br />
souper.<br />
Ved den stiftende generalforsamling valgte man<br />
naturligvis også en bestyrelse. Til formand valgtes<br />
ekspeditionssekretær Axel Lauesgaard, senere<br />
bureauchef (svarer til dagens direktørstilling), og<br />
til kasserer bibliotekar Victor Elberling. Dem har<br />
man åbenbart sat pris på, for de fratrådte først i<br />
1940 efter godt 27 år på posterne.<br />
Foreningen nød stor anseelse lige fra begyndelsen.<br />
Trafikministeren indbød således foreningen til at<br />
bese byggeriet af det nye Christiansborg og til<br />
efterfølgende frokost på det ret nye Palace Hotel,<br />
og foreningen fik bevilget frirejse med DSB til<br />
sommerens studietur til Lolland-Falster og Femern<br />
for at blive sat ind i den projekterede Rødby-Femern<br />
færgeforbindelse. I denne rejse deltog 28. De<br />
27 betalte, men rigsdagsbud H. Diderichsen skulle<br />
ikke betale, for han var med som hjælpende ånd.<br />
I 1919-21 var der lidt uro om pressemedarbejdernes<br />
medlemskab i foreningen, og fra 1921 hed<br />
foreningen så Foreningen af Rigsdags-Tjenestemænd.<br />
Og man fortsatte linjen som kulturel og<br />
selskabelig forening.<br />
Besættelsesårene fik naturligvis også betydning<br />
for foreningen. Priserne var steget, så man måtte<br />
hæve kontingentet til 15 kr. årligt, og ved sammenkomsterne<br />
med spisning måtte medlemmerne<br />
medbringe rationeringsmærker.<br />
en fagforening på Christiansborg!<br />
Af større betydning internt var det imidlertid, at<br />
generalforsamlingen i 1943 traf beslutning om en<br />
vedtægtsændring, så foreningen ikke alene skulle<br />
være en selskabelig forening, men også varetage<br />
de aktive medlemmers tjenestemandsinteresser.<br />
Fagforening på Christiansborg! Generalforsamlingen<br />
udså også to af bestyrelsens medlemmer til<br />
sammen med formanden at udgøre et forhandlingsudvalg.<br />
Rigsdagsformændene godkendte, at<br />
foreningen nu var en forhandlingsberettiget<br />
tjenestemandsorganisation; alle medlemmer var<br />
dog ikke lige begejstrede. En følge af denne<br />
ændring var naturligvis, at foreningens formand<br />
siden 1940, bureauchef Eigil Olsen, trak sig tilbage<br />
som formand. Han kunne jo ikke i forhandlingssituationer<br />
sidde på begge sider af bordet.<br />
Kaffe med cigaretter<br />
Begivenhederne den 29. august 1943 betød, at<br />
Rigsdagen undlod at holde møder, og det satte<br />
også en foreløbig stopper for foreningens virke,<br />
både på grund af de usikre forhold og spærretiden.<br />
Den sorte humor trivedes også; et medlem foreslog<br />
således på en generalforsamling under besættelsen,<br />
at man omdøbte foreningen til ’Koste- og<br />
kranseforeningen’.<br />
I januar 1944 gennemførte man dog et arrangement,<br />
hvor folketingssekretær Jens Møller talte<br />
om ’Hvorfor gik Krabbe som Folketingets formand?’.<br />
I foreningens protokol skrev sekretæren, senere<br />
chef for Folketingets Bibliotek Magnus Sørensen,<br />
at ’Spærretiden kl. 20 og de vanskelige Trafikforhold<br />
medførte, at Tiden ved det efterfølgende<br />
Kaffebord – med cigaretter! (under krigen) – føltes<br />
alt for kort af Deltagerne, der syntes glade for atter<br />
at mødes i en Tid, hvor det daglige Arbejde er<br />
suspenderet for en stor Del af Rigsdagens<br />
Tjenestemænd’.<br />
Lige efter befrielsen blev et bestyrelsesmedlem<br />
anholdt af Frihedsbevægelsen og senere fængslet.<br />
Han blev afskediget med halv pension. Året efter<br />
blev foreningens formand suspenderet og anholdt,<br />
sigtet for bedrageri og underslæb.
I 1946 kom foreningens nye sigte for alvor frem.<br />
Bestyrelsen forhandlede sig med Rigsdagens<br />
formænd frem til en aftale om lønningsbestemmelser<br />
for de ansatte i Rigsdagen svarende til den<br />
nye lov om statens tjenestemænd (juni 1946). De<br />
fleste medlemmer var tilfredse. Med forhandlingsretten<br />
fulgte også, at der nu ikke uden videre<br />
kunne foretages lønændringer, sådan som det fx<br />
var sket i 1933 – her satte Rigsdagen lønningerne<br />
ned.<br />
Foreningen afholdt på det, man troede var 40-års<br />
dagen for foreningens stiftelse, 21. januar 1952,<br />
en middag i Rigsdagens restaurant. Det blev<br />
hurtigt opdaget, at man var 1 år for tidligt ude,<br />
men sket var sket, og ’jubilæet’ blev fejret som<br />
planlagt under mottoet ’Da vi var 39 eller færdig<br />
med fyrre?’, som en af festsangene hed.<br />
landstinget blev afskaffet<br />
Med grundlovsændringen i 1953, hvor Folketinget<br />
erobrede betegnelsen for den lovgivende forsamling<br />
fra betegnelsen ’Rigsdagen’, kom foreningens<br />
medlemmer også på ekstraarbejde. En række<br />
rutiner skulle ændres, medarbejdere skulle flyttes<br />
til andre opgaver, lokaler skulle ombygges osv.<br />
Også foreningens egen virksomhed ændrede<br />
gradvis karakter. Den selskabelige del af virksomheden<br />
fik mindre og mindre tilslutning, mens det<br />
fagforeningsmæssige voksede i betydning. Ved<br />
foreningens generalforsamling i 1958 sagde<br />
formanden, Kr. D. Spanggaard, således med et suk,<br />
at foreningen var lidt vanskelig at drive med en<br />
formålsparagraf, der krævede, at man både skulle<br />
fremme samhørigheden mellem medlemmerne og<br />
varetage de aktive medlemmers tjenestemandsinteresser.<br />
Det holdt stik, medarbejdergruppernes interesser<br />
var jo ikke altid helt sammenfaldende, og tjenestemandsinteresserne<br />
blev det helt dominerende, lige<br />
indtil Folketinget i begyndelsen af 1990'erne fik<br />
hovedaftaler og overenskomster med de relevante<br />
fagforbund – og tjenestemænd er der ikke ret<br />
mange af mere i Folketinget. Siden 1996 har<br />
Foreningen af Folketingsansatte alene varetaget<br />
kollegiale samværsopgaver; løn- og arbejdsforhold<br />
aftales med de relevante fagforbund. Den overgang<br />
bliver der fortalt om senere.<br />
en blandet medarbejderskare<br />
I beskrivelsen af de første 75 år af vor forenings<br />
historie hører det med, at vore medlemmer var en<br />
meget broget skare, ikke bare når det drejer sig om<br />
forskelligartede opgaver, men også når det drejer<br />
sig om medarbejdernes baggrund. I jubilæumsskriftet<br />
fra 1988 fortæller en af bidragyderne<br />
således om, hvor forskellig en uddannelsesmæssig<br />
fra dengang til nu – lidt om de første 75 år 13<br />
baggrund tjenestemændene havde i årene efter<br />
krigen:<br />
’For en dels vedkommende så det nærmest ud, som<br />
om det beroede på en tilfældighed, at de netop<br />
havde fået ansættelse her. Der var absolut ikke<br />
overvægt af jurister og polit.er. En kemisk ingeniør<br />
kunne være bibliotekar, en journalist protokolsekretær,<br />
og blandt stenografer og korrektører kunne<br />
man træffe studerende eller færdiguddannede<br />
teologer, cand.mag.er i historie, engelsk, tysk,<br />
fransk og slaviske sprog eller en magister i<br />
sammenlignende sprogvidenskab samt en<br />
fremragende oversætter af fransk litteratur. Sådan<br />
havde det tilsyneladende været lige fra Folketingets<br />
første tid, og det var vist ikke så tosset<br />
endda; det skabte i hvert fald et bredt felt af viden<br />
og interesser og en kreds af ikke så få interessante<br />
personligheder.’<br />
Man ansatte åbenbart folk mere efter, om de<br />
ansås for egnede til at løse opgaverne, end efter<br />
eksamensbevisernes art.<br />
originaler i gamle dage<br />
Vi, der engang var unge i huset, anså dengang<br />
mange af vore spændende ældre kolleger for at<br />
være en slags originaler – som også kunne deres<br />
kram i huset! I nutiden er medarbejderkredsen<br />
måske lidt mindre farverig – og dog. I hvert fald har<br />
entusiastiske kolleger haft held til sammen med<br />
enkelte folketingsmedlemmer at samle folk til at<br />
spille revy, til fornøjelige idrætsarrangementer og<br />
til et sangkor. Måske er det bare sådan, at man<br />
som medarbejder altid synes, der var flere spøjse<br />
kolleger i gamle dage end nu. Gad vide, hvad man<br />
vil sige om os ved 200-års jubilæet!<br />
Dette billede bør afløses af et<br />
billede af en computer. Folketingets<br />
arbejde er snart helt papirløst.
14<br />
fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
FRA FAMIlIE<strong>VI</strong>RkSOMhEd tIl<br />
OFFENtlIG ARBEjdSplAdS<br />
organisationsændringen 1989-93<br />
Baggrunden for organisationsændringen i 1990<br />
var et ledelsesinitiativ til i forbindelse med<br />
indførelse af ”edb” i Folketinget at få undersøgt<br />
administrationens forhold. Dette skete for at sikre,<br />
at der i Folketingets administration præsteredes<br />
den bedst mulige service med optimal udnyttelse<br />
af ressourcerne og tilfredsstillende arbejdsvilkår<br />
for de ansatte. Initiativet fandt støtte hos personaleforeningerne<br />
(Tjenestemandsforeningen,<br />
Betjentforeningen, Håndværkerklubben samt<br />
Husbetjentene), ligesom Folketingets Præsidium<br />
bakkede op omkring initiativet på flere møder i<br />
foråret 1989.<br />
H.P. Clausen (KF) var Folketingets formand under<br />
hele organisationsudviklingsprojektet. De 4<br />
næstformænd var Henning Rasmussen (S), Lilli<br />
Gyldenkilde (SF), Povl Brøndsted (V) og Kristen<br />
Poulsgaard (FP). Folketingets bureauchef var Helge<br />
Hjortdal. Det havde han været siden 1966, og han<br />
blev også Folketingets første direktør i 1990, før<br />
han gik på pension i 1994.<br />
7 konsulentfirmaer afgav tilbud, og i 1989 fik konsulentfirmaet<br />
T. Bak-Jensen A/S (senere overtaget<br />
af PA Consult) opgaven med i samarbejde med<br />
Præsidiet, Folketingets ledelse og personaleforeningerne<br />
at skabe en tidssvarende organisation.<br />
Konsulentfirmaet tog udgangspunkt i Rigsdagens<br />
første samling i 1850 med ansættelse af en bureauchef,<br />
en landstingssekretær, en folketingssekretær<br />
og senere nogle protokolsekretærer. Konsulentfirmaet<br />
konstaterede, at organisatoriske ændringer<br />
siden da havde været pragmatisk begrundede med<br />
en gradvis tilpasning til nye krav og situationer. De<br />
organisatoriske ændringer fandt primært sted i<br />
løbet af 1970’erne med indførelse af faste udvalg.<br />
Tidligere ændringer var sket i forbindelse med<br />
Landstingets afskaffelse i 1953 og ansættelse af<br />
administrative medarbejdere til betjening af ad<br />
hoc-udvalgene i stedet for medlemmer, der<br />
tidligere selv havde haft denne tjans.<br />
I modsætning til i dag gik der førhen lang tid<br />
mellem de organisatoriske ændringer og altid ved<br />
”knopskydning”. Bortset fra at alt går hurtigere i<br />
dag, og at den teknologiske udvikling m.v. til<br />
stadighed kræver omstilling, skyldes det måske<br />
også, at bureauchefer/direktører dengang holdt<br />
lidt længere end i dag, og derfor var der ikke på<br />
samme måde behov for, at nye direktører for at<br />
vise deres værd også skulle have en ny organisation.<br />
Den daværende organisation bar som nævnt præg<br />
af ”knopskydning” efter behov med mange små<br />
enheder, af dobbeltarbejde (f.eks. ”de røde bøger”,<br />
som var håndførte oversigter over fremsatte lov- og<br />
beslutningsforslag) og af en ikke altid helt logisk<br />
grænsedragning mellem det parlamentariske<br />
arbejde og de administrative funktioner – mellem<br />
Folketingssekretariat og Bureau. De personalepolitiske<br />
opgaver havde ikke nogen fremtrædende<br />
plads i den daværende organisation. Men ikke<br />
mindst indførelsen af edb i 1987 havde aktualiseret<br />
behovet for en ny og mere tidssvarende<br />
organisation. Også Præsidiets rolle skulle der<br />
fokuseres på i konsulentundersøgelsen. Nordisk<br />
Råds Danske Sekretariat, Folketingets Ombudsmand<br />
og Statsrevisoratet var ikke med i organisationsomlægningen.<br />
Rigsrevisionen blev først i<br />
1991 en institution under Folketinget og var derfor<br />
heller ikke med.<br />
I det følgende er der lagt vægt på personaleforeningernes<br />
– og især den daværende Tjenestemandsforenings<br />
– deltagelse i organisationsudviklingsprojektet<br />
og de konsekvenser, organisationsændringen<br />
fik for medarbejderne. Dog skal<br />
resultatet af organisationsudviklingsprojektet for<br />
Præsidiet lige nævnes, da det naturligvis også<br />
havde indflydelse på medarbejdernes hverdag.<br />
Resultatet, som blev til efter indgående drøftelser,<br />
blev, at Præsidiet fremover skulle være en aktiv og<br />
synlig politisk ledelse, der fra ”overvejende at<br />
behandle enkeltsager, når de blev præsenteret af<br />
administrationen eller ønskedes taget op af<br />
medlemmerne”, nu især skulle være planlæggende<br />
og initiativtagende over for organisationen. I<br />
konsulentsprog blev det formuleret således:<br />
ingriD syLvest nieLsen<br />
fHv. CHefkonsULent<br />
15<br />
Folketingets Administration<br />
gennemførte i 1999 en trivselsundersøgelse.<br />
Resultatet viste,<br />
at medarbejderne var tilfredse<br />
med at arbejde i Folketinget, men<br />
at der var forhold, der kunne<br />
forbedres.
16 fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Vi passer godt på møblerne.<br />
Tapetserer Frauke Kruse i arbejde.<br />
Stolene i Folketingssalen bliver<br />
ompolstret hvert 25. år. En del af<br />
de originale birketræsmøbler på<br />
gangene er blevet forsynet med<br />
nyt hestehårsbetræk.<br />
”fra reaktiv til proaktiv ledelse”. Set fra administrationens<br />
side skulle Præsidiets opgave i fremtiden<br />
være at udstikke de overordnede rammer for<br />
administrationens virksomhed og så i mindre grad<br />
interessere sig for konkrete sager. Før som nu er<br />
det jo ikke altid den letteste opgave – slet ikke for<br />
politikere.<br />
status før omlægningen<br />
Projektet blev gennemført i flere faser, hvor den<br />
første rapport fra konsulentfirmaet T. Bak-Jensen<br />
A/S, ”Situation og perspektiv”, blev afgivet i<br />
december 1989. Om personaleforeningerne hed<br />
det i rapporten, at ”Tjenestemandsforeningerne i<br />
Folketinget er stærkt integreret i personaleledelsen<br />
med stor indflydelse på konkrete og individuelle<br />
ledelses- og personspørgsmål. Dette er i sig<br />
selv usædvanligt, ligesom foreningerne på den<br />
anden side er uden den ensidige interessepolitiske<br />
forankring, som normalt gælder de faglige systemer<br />
på det offentlige og private arbejdsmarked.<br />
For tiden skyder imidlertid mere klassiske faggruppekonflikter<br />
frem (mellem især betjente og<br />
HK’ere og i mindre grad jurister), bl.a. om relevante<br />
”kvalificerede” arbejdsopgaver i administrationen,<br />
hvor f.eks. betjentkorpset af visse andre grupper<br />
opfattes som særligt begunstiget i normeringsog<br />
stillingsforhold.”<br />
Kulturen i Folketinget var efter konsulenternes<br />
opfattelse præget af en række subkulturer. Der<br />
var en (stands)forskel på Folketingssekretariat og<br />
Bureau, ligesom en klassisk juristtradition var<br />
fremherskende. Medarbejderne var indstillede på<br />
at indrette arbejdsindsatsen efter de skiftende<br />
behov mod til gengæld at have en udstrakt frihed<br />
på andre tidspunkter og for nogle gruppers vedkommende<br />
ligefrem fritid ud over de normer, der i<br />
almindelighed var gældende på arbejdsmarkedet.<br />
Desuden oplevedes servicementaliteten generelt<br />
ikke som tilstrækkeligt fremherskende i huset.<br />
Dette var efter konsulenternes opfattelse<br />
realiteter.<br />
Derimod var det en udpræget myte, at Folketingets<br />
administration var så speciel, at alt krævede specielle<br />
løsninger. En anden myte var, at administrationen<br />
havde 179 mere eller mindre besværlige<br />
arbejdsgivere, som altid skulle imødekommes,<br />
hvilket hindrede enhver form for sund fornuft i tilrettelæggelsen<br />
og udførelsen af det administrative<br />
arbejde. Som konsulenterne så det, var der behov<br />
for et kulturskifte og en selvopfattelse, der i stedet<br />
sagde, at ”vi er en ganske almindelig serviceorganisation<br />
med permanent uklare og skiftende brugerrelationer”.<br />
En sådan selvopfattelse ville efter<br />
deres opfattelse ligge tættere på virkeligheden.<br />
Det er jo fristende at kigge på dagens kultur og<br />
selvopfattelse i administrationen og se – måske<br />
ikke om, men hvor den har ændret sig. Dette overlades<br />
til læseren. Dog skal lige nævnes, at Lilli<br />
Gyldenkilde (SF) allerede i marts 1991 i Præsidiet<br />
sagde, at tidl. miljøminister Lone Dybkjær (RV)<br />
over for hende havde udtrykt stor respekt for de<br />
ændringer i Folketingets administration, som var<br />
resultatet af organisationsanalysen. Hun havde<br />
kunnet mærke stor forandring, efter at hun var<br />
kommet tilbage fra Miljøministeriet.<br />
Ledelsesstrukturen fik også ”på puklen” af konsulenterne.<br />
Den var kun svagt udviklet og karakteriseret<br />
ved mange ledere, hvis opgaver ikke var<br />
tydeligt fastlagt, men virkede dog nogenlunde i<br />
forhold til det politiske system på trods af en vis<br />
”bikubeadfærd” med hektisk aktivering af mange<br />
personer, når systemet kaldte, f.eks. ved præsidiemøder.<br />
Organisationen var præget af en hierarkisk<br />
ledelsesstil, der gav en oplevelse af en topvendt og<br />
sagsorienteret beslutningsproces med utilstrækkelig<br />
delegering og kommunikation, samt et generelt<br />
lavt informationsniveau. De personalepolitiske<br />
opgaver var i øvrigt heller ikke prioriteret tilstrækkelig<br />
højt, og varetagelsen af disse opgaver skete<br />
ikke i en formaliseret organisatorisk sammenhæng.<br />
Så også her var der nok at tage fat på.<br />
forslag til ny organisation<br />
I februar 1990 fremkom T. Bak-Jensen A/S så med<br />
yderligere en rapport om organisatorisk hovedstruktur<br />
i Folketingets administration. Der var tale<br />
om en markant forenkling af administrationens<br />
opbygning og en styrkelse af især formandens<br />
overordnede ledende rolle. Til afløsning af de<br />
mange enheder blev der etableret 7 afdelinger/<br />
sekretariater i den nye struktur, nemlig Ledelsessekretariatet,<br />
Lovsekretariatet, Informations- og<br />
Dokumentationsafdelingen, Udvalgsafdelingen,
International Afdeling, Medlemsafdelingen og<br />
Driftsafdelingen. Ledelsessekretariatet skulle<br />
foruden formands- og præsidiebetjening tage sig<br />
af edb, personale, løn og økonomi samt protokol,<br />
der imidlertid blev uddelegeret til International<br />
Afdeling.<br />
Nyskabelserne var Medlemsafdelingen med et<br />
Brugercenter, så medlemmerne kun skulle<br />
henvende sig ét sted for at få service og løst de<br />
daglige, praktiske opgaver fra hele huset, samt<br />
International Afdeling med fokus på den stigende<br />
globalisering. Medlemsafdelingen og International<br />
Afdeling blev udpeget til ”vækstområder”. Eneste<br />
nye stilling i organisationen var en stilling som<br />
personalekonsulent. Dette understregede den<br />
øgede vægt, der skulle lægges på personalepolitikken.<br />
I marts 1990 forelå konsulenternes rapport<br />
”Strategi og struktur” med idégrundlag og<br />
generelle mål og strategi(er) for Folketingets<br />
administration og en overordnet beskrivelse af<br />
den nye struktur, der skulle udfyldes nærmere i<br />
en række interne arbejdsgrupper med deltagelse<br />
af medarbejdere og med inddragelse af brugersynspunkter<br />
og eksterne faglige krav. Flere end<br />
50 medarbejdere deltog i arbejdet med at udfylde<br />
rammerne for de enkelte enheder og klargøre<br />
grænsedragningsproblemer. 25 medlemmer var<br />
blevet interviewet. Arbejdet skulle afsluttes inden<br />
sommerferien, og den sidste konsulentrapport<br />
”Funktioner og opgaver” blev afleveret til Præsidiet<br />
i juni. Tilbage stod chefbesættelser i de enkelte<br />
afdelinger, hvor konsulentfirmaet også skulle medvirke.<br />
For første gang i Folketingets historie skulle<br />
de nye funktionschefer testes inden udnævnelse.<br />
Desuden stod processen med stillingsvurderinger<br />
og bemanding af de forskellige enheder tilbage.<br />
Præsidiet og efterfølgende Udvalget for Forretningsordenen<br />
(UFO) godkendte den nye organisation<br />
på to møder i juni 1990. Den nye organisation<br />
skulle træde i kraft 1. oktober 1990. De lokalemæssige<br />
rammer og samling af de forskellige<br />
enheder var vigtige for projektets succes.<br />
Konsulentundersøgelsen var også blevet drøftet på<br />
flere møder i Samarbejdsudvalget (SU), og det<br />
fremgik, at konsulenterne var imponeret over den<br />
engagerede måde, medarbejderne i Folketinget<br />
havde arbejdet på. Der var udvist samarbejdsvilje<br />
og en stor evne til at løse problemer. Arbejdet var<br />
for en stor del udført ud over almindelig arbejdstid.<br />
Indførelse af tidsregistrering og fælles arbejdsnorm<br />
blev der efterfølgende brugt megen tid på.<br />
Foreningerne havde fået løfte fra ledelsen om, at<br />
ingen ville blive fyret i forbindelse med organisati-<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads 17<br />
onsomlægningen, og dette løfte gentog bureauchef<br />
Helge Hjortdal på flere præsidiemøder, idet<br />
Præsidiet lagde vægt på, at den nye organisation<br />
ikke fik flere medarbejdere end den gamle, men<br />
også på sigt ønskede en ”slankning” af organisationen.<br />
Sådan er det jo ikke gået. Tværtimod. I 1990 var<br />
personaleforbruget 248 årsværk, i 1995 290, i<br />
2000 372, i 2005 394, det samme som i 2010, for<br />
så at falde til 382 årsværk i 2011. I de første<br />
mange år kom der hele tiden nye arbejdsopgaver<br />
til, mens udviklingen de seneste år har betydet, at<br />
nogle opgaver nu ikke længere løses i huset.<br />
Dengang var der mange, der gav udtryk for en vis<br />
utryghed ved situationen, men personaleforeningerne<br />
holdt fast i ledelsens tilsagn om, at ingen<br />
ville miste deres arbejde som følge af omlægningen.<br />
det vil være vanSkeligt<br />
”h<strong>VI</strong>S MAN <strong>VI</strong>l cIt<strong>ER</strong>E MIG FOR NOGEt, jEG<br />
IkkE hAR SAGt, <strong>VI</strong>l jEG SættE pRIS på, At MAN<br />
cIt<strong>ER</strong><strong>ER</strong> MIG kORREkt.”<br />
foreningernes medvirken<br />
Der var tale om et fælles ønske fra både ledelse og<br />
personaleforeninger om behovet for at få en mere<br />
tidssvarende organisation, ikke mindst aktualiseret<br />
af it-udviklingen, selv om øvelsen nok blev lidt<br />
mere omfattende, end foreningerne havde forestillet<br />
sig. Der var dog ingen tvivl hos foreningsrepræsentanterne<br />
om behovet for en organisationstilpasning,<br />
der gjorde op med den stedfundne<br />
”knopskydning”.<br />
Foreningernes interesse i organisationsudviklingsprojektet<br />
gik især på en styrkelse af personalepolitikken,<br />
herunder efteruddannelse, på arbejdsopgavernes<br />
fordeling på de enkelte afdelinger, på<br />
processen for udnævnelse af funktionschefer og<br />
bemanding af de enkelte afdelinger, på medlemskab<br />
af foreningerne, på vurdering af de enkelte<br />
stillinger og på, hvem der kunne søge hvilke<br />
stillinger.<br />
Foreningerne var i den indledende fase repræsenteret<br />
i den nedsatte styregruppe, senere i koordineringsgruppen,<br />
og Tjenestemandsforeningen<br />
deltog i alle de 7 arbejdsgrupper, der blev nedsat<br />
til at udfylde de nye afdelingers opgaver og afklare<br />
snitflader til andre afdelinger. En af de snitflader,<br />
der tog tid, var afklaringen af formaliakontrollens<br />
placering i enten Lovsekretariatet eller Udvalgsafdelingen.
18<br />
1991:<br />
Sovjetunionen opløses.<br />
Danmark anerkender de tre<br />
baltiske stater som selvstændige<br />
republikker.<br />
Bygning af broforbindelse over<br />
Øresund vedtages i Folketinget.<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Undervejs var der i Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse tvivl om, hvorvidt foreningen fortsat<br />
skulle deltage i Styregruppen pga. risikoen for at<br />
blive taget som gidsel for beslutninger, foreningen<br />
ingen indflydelse havde på, da der foregik en<br />
række aktiviteter uden for Styregruppen, og hvis<br />
det senere viste sig, at de egentlige forhandlinger<br />
ikke kom til at foregå i Styregruppen. Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse valgte dog at blive<br />
og tage et medansvar for den nye organisation,<br />
men det blev i den senere nedsatte Koordineringsgruppe<br />
og ikke i Styregruppen. Der var dog enighed<br />
i Tjenestemandsforeningens bestyrelse om, at<br />
foreningen trods alt fik tilgodeset flere af sine<br />
synspunkter ved at være med end ved at stå<br />
udenfor. F.eks. var det et ønske fra foreningerne, at<br />
konsulenterne skulle medvirke i hele processen<br />
med udpegning af chefgruppen, samt at medarbejderne<br />
skulle vide, hvem der blev chef i de nye<br />
afdelinger, før de selv skulle søge en stilling i den<br />
nye organisation.<br />
Ledelsen havde taget disse ønsker noget unådigt<br />
op. Derimod vakte de en vis genklang hos Folketingets<br />
formand, H.P. Clausen. Dette var vel også<br />
årsagen til, at Tjenestemandsforeningens ønsker<br />
blev imødekommet. Bortset fra stillingen som chef<br />
for Medlemsafdelingen blev alle chefstillinger<br />
besat med interne ansøgere.<br />
Der blev som nævnt kun oprettet én ny stilling i<br />
den nye organisation, og det var stillingen som<br />
personalekonsulent. Dermed imødekom ledelsen<br />
et stærkt ønske fra foreningerne om, at personalepolitikken<br />
blev styrket, så foreningerne hilste<br />
denne opprioritering velkommen. Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse havde lagt stor vægt på<br />
at komme med i den arbejdsgruppe, der skulle<br />
beskæftige sig med Ledelsessekretariatet og<br />
dermed personalepolitikken, idet foreningens<br />
interesse i undersøgelsen i første række havde<br />
været og var en styrkelse af personalefunktionen.<br />
Foreningen kom med, og det var bestyrelsens<br />
repræsentanter, der udarbejdede oplægget til<br />
personalepolitikken. Der blev bl.a. lagt vægt på<br />
at få udarbejdet retningslinjer for efteruddannelse<br />
og personalevelfærd, indførelse af medarbejdersamtaler,<br />
introduktion for nyansatte, sprogundervisning,<br />
karriereplanlægning, herunder mobilitet<br />
og seniorpolitik, personaleudvikling, frivillige<br />
moduler og meget mere.<br />
Organisationsudviklingsprojektet kostede i alt<br />
mere end 2 mio. kr. til konsulentbistand. Hertil kom<br />
de mange timer, medarbejdere og ledelse havde<br />
lagt i projektet. Endelig var der de menneskelige<br />
omkostninger, der ikke umiddelbart kunne gøres<br />
op, for medarbejdere, der af den ene eller anden<br />
grund havde svært ved at finde sig selv i den nye<br />
organisation, eller som havde fået en anden<br />
placering i organisationen, end de tidligere havde<br />
haft eller havde håbet på at få i den nye struktur.<br />
Kun ganske få forlod Folketinget efter organisationsomlægningen<br />
i 1990 – en enkelt med ventepenge<br />
i 5 år, ligesom enkelte meldte sig ud af<br />
Tjenestemandsforeningen pga. utilfredshed med<br />
foreningens indsats. Et enkelt kritisk indlæg mod<br />
ledelsen blev optaget anonymt i personalebladet<br />
”Bag Grebningen”. Det er dog indtrykket, at de<br />
fleste medarbejdere tog godt imod organisationsomlægningen,<br />
da de havde forståelse for behovet<br />
for at ændre strukturen, ikke mindst på baggrund<br />
af indførelse af ny teknologi i huset.<br />
stillingsvurdering og stillingsbesættelse<br />
122 forskellige stillingskategorier svarende til 295<br />
stillinger i den ny struktur blev vurderet. Formålet<br />
var at placere stillingerne i forhold til hinanden<br />
inden for den enkelte afdeling og i relation til den<br />
samlede organisation for at skabe ”en indre<br />
balance”. Foreningerne deltog med formand og<br />
næstformand sammen med ledelsen og konsulenterne<br />
i denne proces. Desuden deltog den chef, der<br />
havde kendskab til indholdet i den pågældende<br />
stilling. Tjenestemandsforeningen havde også<br />
forudsat, at den enkelte medarbejder var med til at<br />
udarbejde sin egen stillingsbeskrivelse, idet han/<br />
hun selv bedst vidste, hvad de lavede. Der blev<br />
givet et løfte om, at stillinger efter behov kunne<br />
tages op til fornyet vurdering, når den nye organisation<br />
havde fungeret i et års tid, da man måtte<br />
se, hvordan stillingerne udviklede sig. 7Det skete<br />
også, idet en håndfuld stillinger blev genvurderet,<br />
primært inden for kontorgruppen.<br />
Tjenestemandsforeningens repræsentanter i<br />
stillingsvurderingsudvalget udtrykte også<br />
betænkelighed ved foreningens deltagelse, men<br />
også her var der enighed om, at det var rigtigst at<br />
deltage for at få den indflydelse, der fulgte, dog<br />
med risiko for en gidselfunktion. Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse var enig om at søge den<br />
størst mulige åbenhed om stillingsvurderingerne i<br />
forhold til deres medlemmer.<br />
Medarbejderne skulle søge den stilling, de gerne<br />
ville have i den nye organisation. Det gjaldt dog<br />
ikke husbetjente, inventarbetjente, håndværkere<br />
samt flere stillinger i Edb-kontoret. Men alle andre<br />
skulle søge i alt 3 stillinger i prioriteret rækkefølge.<br />
De fleste søgte den stilling, de havde i forvejen, og<br />
fik den. 4 ud af 5 medarbejdere fik deres første<br />
prioritet. Der var dog også en række medarbejdere,<br />
der gerne ville prøve kræfter med nye områder og<br />
fik lov til det. Størst søgning var der til Ledelsessekretariatet,<br />
dernæst til International Afdeling og<br />
Udvalgsafdelingen.
Alle, der ikke havde fået deres første prioritet,<br />
havde fået lovning på en samtale med nærmeste<br />
chef for en begrundelse for, hvorfor de ikke havde<br />
fået den. Dette blev ikke overholdt i alle tilfælde,<br />
og ledelsen indrømmede, at det var gået lidt vel<br />
stærkt. I de fleste afdelinger forløb stillingsbesættelserne<br />
uden større problemer. Der havde dog<br />
været en del uro de steder, hvor de gamle afdelinger<br />
var skåret ned, da nedskæringerne først var<br />
kommet på plads meget sent, og medarbejderne<br />
også først sent havde fået besked om, at udgangspunktet<br />
var en nulløsning.<br />
Enkelte steder var der stor utilfredshed. Det gjaldt<br />
Finansudvalgets sekretariat, dels med kontorbemandingen,<br />
dels med sekretariatslederstillingens<br />
lønramme, og Folketingstidende. Utilfredsheden<br />
hos Tidende gjaldt også stillingsvurderingerne.<br />
Tjenestemandsforeningens bestyrelse prøvede at<br />
løse problemerne, men det lykkedes ikke helt at<br />
undgå udmeldelser af foreningen. Bestyrelsen<br />
havde også ønsket, at nogle af de stillinger, som<br />
traditionelt var besat med betjente (Posthus,<br />
Rejsekontor m.fl.) på sigt skulle overgå til Tjenestemandsforeningen,<br />
men det kom der ikke noget ud<br />
af ved den lejlighed.<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Ændring af lønforhold<br />
Det var som nævnt en forudsætning, at den nye<br />
organisation ikke måtte koste ekstra – i hvert<br />
tilfælde ikke på lang sigt. Ingen medarbejdere gik<br />
ned i løn i forbindelse med organisationsomlægningen,<br />
men en række medarbejdere, der tidligere<br />
havde været chefer i en højere lønramme, fik en<br />
lavere lønmæssig indplacering i den nye organisation,<br />
selv om de altså beholdt deres hidtidige løn.<br />
Denne gruppe blev døbt eller rettere døbte sig selv<br />
”hybridgruppen” (den rigtige betegnelse havde<br />
været ”fagspecialistgruppen”). ”Besparelsen” blev<br />
dog først realiseret, når en fagspecialist forlod<br />
Folketinget. Den sidste i denne gruppe gik på<br />
pension efter mere end 20 år, så besparelsen var<br />
længe undervejs. Andre medarbejdergrupper tog<br />
forskud på glæderne, da ”besparelsen” blev brugt<br />
med det samme til en række opnormeringer. Ikke<br />
mindst kontorgruppen nød godt heraf. Tjenestemandsforeningens<br />
udgangspunkt havde været<br />
status quo mht. løn plus flere stillinger i en højere<br />
lønramme.<br />
For fuldmægtiggruppen foreslog Tjenestemandsforeningen,<br />
at der blev givet et tillæg til 1-2<br />
medarbejdere i de relevante afdelinger, men fra<br />
19<br />
Samråd i Finansudvalgets mødeværelse<br />
i 2007. Til højre for transportminister<br />
Carina Christensen (KF) sidder<br />
formanden for Finansudvalget, Kristian<br />
Thulesen Dahl (DF). Til venstre sidder<br />
sekretariatschef Peter Bohlbro og<br />
kontorfuldmægtig Sonia Westall.
20 fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Driftsenheden i Folketinget renser<br />
om året ca. 17.000 m2 gulvtæpper,<br />
tager sig af ca. 5.000 fejlmeldinger<br />
og flytninger og istandsættelser af<br />
kontorer, sender 330 t papir og pap<br />
samt 6 t it-udstyr og elartikler til<br />
genbrug og bortskaffer 25 t køkkenaffald.<br />
chefside blev det fremført, at det var chefernes<br />
opfattelse, at Tjenestemandsforeningen ikke<br />
skulle føre personalepolitik. Det skulle ledelsen.<br />
Desuden kunne fuldmægtiggruppen ikke i alle<br />
afdelinger blive enige om, hvem der i givet fald<br />
skulle have et tillæg. Der var fortsat langt til<br />
individuel løn.<br />
arbejdstid og tidsregistrering<br />
Ikke mindst arbejdstiden og registrering af denne<br />
kom på dagsordenen. Konsulenterne havde gjort<br />
opmærksom herpå i deres rapport, og Præsidiet<br />
havde også interesseret sig for arbejdstiden i<br />
Folketingets administration for at finde ”skjulte<br />
reserver” og nærme sig det øvrige arbejdsmarked i<br />
størst muligt omfang. Ledelsen ønskede også at få<br />
gjort op med medarbejdernes mistro til hinanden<br />
med hensyn til forskellige arbejdstider og tilstedeværelse<br />
i de forskellige afdelinger. Medarbejdernes<br />
årlige arbejdstid lå gennemgående under det timetal,<br />
som gjaldt på arbejdsmarkedet, herunder det<br />
offentlige arbejdsmarked. Minimumsarbejdstiden<br />
var 33 timer om ugen i mødeperioder for kontorgruppen,<br />
mens den var noget højere for AC-gruppen.<br />
Der var også store forskelle i arbejdstiden mellem<br />
afdelingerne og inden for den enkelte afdeling.<br />
Således blev der i en arbejdstidsundersøgelse, der<br />
dækkede perioden 1.12.1989-30.11.1990, konstateret<br />
forskelle i den gennemsnitlige ugentlige<br />
arbejdstid på fra 28,5 til 42,1 timer i mødeperioder<br />
og fra 14,1 til 35,4 timer i mødefri perioder. Inden<br />
for en enkelt afdeling var der konstateret forskelle<br />
på op til 28 timer i den ugentlige arbejdstid.<br />
Præsidiet og ledelsen ønskede ligesom en del<br />
medarbejdere, at der blev sigtet mod en ensartet<br />
arbejdstid på årsbasis for alle ansatte. Det endte<br />
efter langvarige forhandlinger med, at der blev<br />
indgået aftale om en ugentlig arbejdstid på 35<br />
timer og om tillæg for arbejdstid i weekender og<br />
om aftenen. Desuden fik medarbejderne mulighed<br />
for i arbejdstiden at bruge 1½ time om måneden til<br />
at foretage småærinder i. Arbejdstiden blev gjort<br />
op en gang om måneden for de fleste medarbejdergrupper,<br />
men ”afregnet” en gang om året. Alle<br />
skulle stemple, inkl. direktøren. Og urene blev<br />
nulstillet 1. oktober. Ledelsen indgik først aftale<br />
med Tjenestemandsforeningen om arbejdstid og<br />
stempelure; senere blev der indgået aftale med<br />
Betjentforeningen.<br />
Stempelurene mødte i starten modstand hos<br />
husets foreninger, hvis ikke de blev kombineret<br />
med en flekstidsordning. Stempelurene kunne<br />
opfattes som udtryk for mistillid til personalet.<br />
Ikke mindst AC-gruppen var utilfreds. Tjenestemandsforeningen<br />
skrev til Præsidiet umiddelbart<br />
efter indførelsen af stempelurene pr. 1. oktober<br />
1991 og udtrykte sin utilfredshed med beslutningen.<br />
Afslutningsvis hed det i brevet: ”Som stemningen<br />
er nu rundtomkring i huset, kan det være<br />
svært at få øje på den korpsånd og arbejdsglæde,<br />
der var. Det er synd for huset og alle dets brugere”.<br />
Foreningernes medlemskreds var dog delte i<br />
spørgsmålet, og med tiden har de fleste vist lært<br />
at leve med urene, og alle stempler nu igen efter<br />
en periode, hvor chefer og nogle grupper af<br />
ansatte var fritaget for tidsstempling. Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse gjorde opmærksom<br />
på, at foreningens forhandlingsudvalg havde<br />
fundet forhandlingerne meget belastende og i<br />
perioder dybt frustrerende. Det havde præget<br />
forhandlingerne, at ingen af parterne var professionelle<br />
forhandlere, men forhandlingsudvalget<br />
havde samtidig fået nogle erfaringer, som for-
håbentlig kunne komme foreningen til gode ved<br />
kommende forhandlinger.<br />
meningsundersøgelsen<br />
I december 1992 blev der gennemført en spørgeskemaundersøgelse<br />
blandt Folketingets medarbejdere<br />
om, hvor langt man var kommet i forhold til de<br />
mål, der blev sat ved organisationsændringen.<br />
Ledelsen havde foreslået, at konsulentfirmaet PA<br />
Consult skulle gennemføre undersøgelsen, men<br />
foreningerne ville have nogle andre. Konsulentfirmaets<br />
tid var efter foreningernes opfattelse forbi.<br />
Man ville ikke have ”ræve til at vogte gæs”, som<br />
det hed. Ledelse og foreninger enedes derfor om,<br />
at Dansk Institut for Personalerådgivning (IP)<br />
skulle bistå med spørgeskemaet m.v. Tjenestemandsforeningen<br />
og Betjentforeningen havde på<br />
forhånd udarbejdet et fælles spørgeskema, som<br />
indgik i det videre arbejde i den nedsatte projektgruppe.<br />
Formandskabet i projektgruppen var<br />
delt mellem ledelses- og medarbejderrepræsentanter.<br />
Der blev sendt 295 spørgeskemaer ud og returneret<br />
259 skemaer – en meget høj besvarelsesprocent<br />
(88 pct.). Spørgeskemaundersøgelsen var<br />
anonym og med mulighed for at komme med personlige<br />
kommentarer. Af de 69 spørgsmål, der blev<br />
stillet, blev de 58 besvaret negativt. De positive<br />
svar vedrørte egne arbejdsopgaver, ny teknologi,<br />
samarbejde med kolleger i egen afdeling og<br />
nærmeste overordnede. 85 pct. svarede, at de i<br />
høj grad eller i nogen grad var glade for at gå på<br />
arbejde. De mest tilfredse grupper – eller mindst<br />
utilfredse – var håndværkerne, inventarbetjentene<br />
og vinduespolererne samt husbetjentene og, ikke<br />
overraskende, cheferne, mens de mest utilfredse<br />
var referenterne og betjentene. 59 pct. var nu<br />
tilfredse med tidsregistreringen, mens 36 pct.<br />
var utilfredse.<br />
De negative svar gik i øvrigt på, at den nye organisation<br />
ikke fungerede hensigtsmæssigt, den<br />
ændrede ledelsesform var ikke slået mærkbart<br />
igennem, beslutningshastighed og -niveau var<br />
utilfredsstillende, samt at den overordnede ledelsesinformation<br />
ikke var tilstrækkelig.<br />
Der var enighed om, at viderebehandlingen af<br />
resultaterne fra meningsundersøgelsen skulle ske<br />
i et åbent samarbejde mellem ledelse og medarbejdere.<br />
Højest prioriteret blev udarbejdelse af<br />
2-årige handlingsplaner i afdelingerne og i Chefgruppen,<br />
en intern evaluering i Chefgruppen, der<br />
bl.a. omfattede snitfladeproblemer og ressourcefordeling<br />
samt en opprioritering af ledelsesinformationen,<br />
bl.a. med udgivelsen af ”Chefgruppens<br />
Nyhedsbrev”. SU-referater fra perioden viser, at der<br />
blev lagt meget arbejde både i afdelingerne og i<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Chefgruppen for at gennemføre initiativer, der<br />
kunne imødekomme de ønsker, der var kommet<br />
frem i meningsundersøgelsen, og bruge de<br />
fremførte kritikpunkter på en konstruktiv måde.<br />
Ledelsen havde været meget glad for personalets<br />
indsats og engagement og den udviste professionelle<br />
indsats.<br />
Den del af ledelsen, som foreningerne i det daglige<br />
havde kontakt med, påskønnede den seriøsitet og<br />
fælles ansvarsfølelse, foreningsformændene og de<br />
øvrige bestyrelsesrepræsentanter altid lagde for<br />
dagen, og oplevede et gensidigt tillidsforhold.<br />
Tidligere foreningsformænd har også givet udtryk<br />
for, at selv om der var tale om hårde forhandlinger,<br />
ikke mindst i en periode, hvor velerhvervede<br />
rettigheder stod på spil, var der et godt arbejds- og<br />
forhandlingsklima. På mange områder var der en<br />
stadig involvering af foreningsrepræsentanter og<br />
andre medarbejdere, så selv om der blev givet<br />
udtryk for utilfredshed og frustration, var der også<br />
et ønske om i fællesskab at finde konstruktive<br />
løsninger.<br />
Sideløbende med meningsundersøgelsen havde<br />
ledelsen gennemført en undersøgelse blandt<br />
Folketingets brugere. Denne undersøgelse blev<br />
lavet i samarbejde med konsulentfirmaet ScanTest<br />
MarkedsDialog. Blandt de 43 serviceydelser,<br />
undersøgelsen omfattede, var der 9 ydelser, hvor<br />
undersøgelsens resultater indikerede, at tilfredsheden<br />
ikke var helt så optimal, som den kunne<br />
blive. Disse ydelser var spredt på stort set hele<br />
administrationen, så også her var der plads til<br />
forbedringer.<br />
Hovedaftaler og overenskomster 1993-97<br />
Som det fremgår ovenfor, fandt Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse, at der efter organisationsomlægningen<br />
og den gennemførte meningsundersøgelse<br />
blandt medarbejderne herskede et<br />
ømtåleligt samarbejdsklima rundtomkring i<br />
organisationen. Bestyrelsens forhandlingsudvalg<br />
oplevede de ”psykologiske faktorer” som det<br />
væsentligste problem. Ledelsen gav til gengæld<br />
udtryk for, at medarbejderne var utroligt forkælede.<br />
Organisationsomlægningen havde flere<br />
steder i huset efterladt en dårligere stemning, og<br />
der var sket en række ”opstramninger”, herunder<br />
reduktion af visse traditionelle friheder, afskaffelse<br />
af en række betalingsordninger samt indførelse<br />
af en 37 timers arbejdsuge pr. 1. oktober<br />
1993. Dette stillede andre krav til Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse, når der skulle forhandles.<br />
Foreningens formand konstaterede, at hverken<br />
bestyrelsen eller ledelsen var professionelle nok,<br />
når der skulle forhandles. Det betød, at bestyrelsen<br />
kom på kurser, og at ledelsen kom på kurser.<br />
21<br />
1992:<br />
Anders Fogh Rasmussen går<br />
af som økonomi- og skatteminister<br />
og afløses af Peter<br />
Brixtofte. Poul Nyrup Rasmussen<br />
vælges til formand for<br />
Socialdemokratiet i stedet<br />
for Svend Auken.<br />
Fodbold: Danmark vinder i<br />
Göteborg europamesterskabet<br />
med en finalesejr på 2-0<br />
over Tyskland.
22 fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Folketingets EU-Oplysning fik<br />
7.553 forespørgsler i 2010.<br />
www.eu-oplysningen.dk blev samme<br />
år besøgt 1.467.326 gange, og i<br />
gennemsnit blev der læst 550.700<br />
sider hver dag.<br />
Det blev mere og mere klart, at tiden var inde til at<br />
indgå hovedaftaler og overenskomster, og at<br />
husets personaleforeninger måtte have de<br />
professionelle foreninger ind i huset. COII og DJØF<br />
kom på banen. ”De gode, gamle dage” var ved at<br />
være forbi, hvor foreningerne og ledelsen kunne<br />
blive enige om tingene uden indblanding udefra<br />
og ofte – set fra foreningernes side – med et bedre<br />
resultat end uden for Folketinget. Men der var sket<br />
– ved at ske – en tilpasning af forholdene i<br />
Folketinget til verden udenfor. Og på en række<br />
områder oplevede Tjenestemandsforeningens<br />
bestyrelse, at det ville være til fordel for medarbejderne<br />
at få de professionelle organisationer ind i<br />
huset, ikke mindst hvad angik personalepolitik og<br />
efteruddannelse, men også når det gjaldt om at<br />
få faste regler for honorering af overarbejde, når<br />
arbejdstiden nu var normaliseret. Formelle regler<br />
for afgørelse af konflikter blev ligeledes oplevet<br />
som en mangelvare.<br />
Der var desuden et tillidsproblem og en fornemmelse<br />
af, at modparten optrådte uprofessionelt.<br />
forhandlinger om hovedaftaler<br />
I foråret 1993 henvendte DJØF og COII sig til Folketingets<br />
formand, Henning Rasmussen (S), som i<br />
januar 1993 havde afløst H.P. Clausen (KF) på<br />
formandsposten, om indgåelse af hovedaftaler og<br />
overenskomster for Folketingets administration.<br />
Henvendelserne blev forelagt foreningerne, og<br />
Tjenestemandsforeningen meddelte ledelsen, at<br />
indgåelse af hovedaftaler for alle parter ville være<br />
den bedste løsning. Foreningen mente, at de<br />
senere års stramninger havde medført et stigende<br />
ønske blandt personalet om, at udgangspunktet<br />
for ansættelsesforholdene i Folketinget blev, at<br />
tjenestemandslovgivningen og de relevante faglige<br />
overenskomster fandt direkte anvendelse, medmindre<br />
de var fraveget ved aftaler mellem ledelsen<br />
og de ansattes forhandlingsberettigede organisationer.<br />
Manglen på formelle regler om mægling og<br />
voldgift havde gjort de seneste års forhandlinger<br />
utilfredsstillende og frustrerende for alle parter.<br />
Betjentforeningen var af samme opfattelse, mens<br />
Håndværkerklubben og Husbetjentene ikke havde<br />
noget specielt ønske herom. De to foreninger ville<br />
dog tilslutte sig Tjenestemandsforeningens og<br />
Betjentforeningens stillingtagen i spørgsmålet.<br />
Præsidiet og UFO var indstillet på at imødekomme<br />
foreningernes ønske, som i øvrigt også blev delt af<br />
ledelsen. Præsidiet fandt det i forbindelse med en<br />
nyordning naturligt at opsige de indgåede protokollater<br />
(om arbejdstid), kutymer og særordninger<br />
for Folketingets ansatte, og det blev de i juni 1994.<br />
I UFO var der en vis skepsis, dels fordi Præsidiet og<br />
UFO skulle afgive kompetence til ensidigt at fastlægge<br />
medarbejdernes arbejdsvilkår, dels fordi<br />
man frygtede, at aftalerne ville medføre forøgede<br />
lønudgifter. Det blev ligeledes tilkendegivet, at det<br />
ville være uacceptabelt, hvis Folketinget ikke<br />
kunne fungere som følge af arbejdsnedlæggelser.<br />
Der blev med andre ord stillet krav om en ubegrænset<br />
fredspligt. Aftaler m.v. skulle i øvrigt som<br />
udgangspunkt have samme indhold som overenskomster<br />
og aftaler på det statslige område.<br />
Og så gik forhandlingerne i gang. I efteråret 1995<br />
var der opnået enighed om forslag til hovedaftaler,<br />
som så vidt muligt svarede til de statslige hovedaftaler,<br />
dog med enkelte væsentlige fravigelser,<br />
nemlig at ingen medarbejdere lovligt kunne<br />
etablere arbejdsstandsninger på noget tidspunkt.<br />
Opsigelsesbestemmelserne i hovedaftalen blev<br />
udformet således, at i tilfælde af at der ikke kunne<br />
opnås enighed om indgåelse af en ny hovedaftale,<br />
kunne Folketingets formand beslutte at udstede et<br />
lønregulativ, hvorved hovedaftalen bortfaldt.<br />
Tvister skulle afgøres ved faglig voldgift, men<br />
Folketinget kunne ikke idømmes nogen bod. Folketingets<br />
forretningsorden skulle også ændres, så at<br />
Folketingets direktør fik hjemmel til at indgå<br />
hovedaftaler og overenskomster efter bemyndigelse<br />
fra Folketingets formand. Det lykkedes<br />
ledelsen at skabe forståelse for, at det var nødvendigt<br />
at opretholde en situation, hvor medarbejderne<br />
ikke havde strejkeret, og at en sådan<br />
særordning var uafviselig.<br />
På tjenestemandsområdet blev der opnået<br />
enighed med de to centralorganisationer COII og<br />
AC om en hovedaftale for Folketingets tjenestemænd,<br />
mens der på overenskomstområdet skulle<br />
indgås aftale på tre centralorganisationers vegne,<br />
nemlig COII, Statsansattes Kartel (StK) og AC. Der<br />
blev indgået stort set enslydende hovedaftaler<br />
med COII og StK og én aftale på AC-området.
Undervejs var der opstået problemer især mellem<br />
StK og COII om, hvem der skulle repræsentere<br />
hvilke medarbejdergrupper. Dette bidrog også til at<br />
trække forhandlingerne i langdrag.<br />
Det blev Folketingets nye formand, Erling Olsen (S),<br />
der blev formand i 1994, og Folketingets nye<br />
direktør, Ole Stig Andersen, der tiltrådte i 1995,<br />
der fik det formelle ansvar for indgåelse af såvel<br />
hovedaftaler som overenskomster i Folketingets<br />
administration<br />
forhandlinger om overenskomster<br />
og lokalaftaler<br />
Forslagene til hovedaftaler blev lagt til side, indtil<br />
overenskomster og lokalaftaler var blevet forhandlet<br />
på plads. Ledelsen gav udtryk for, at man<br />
naturligvis ikke bare kunne tage det bedste fra<br />
begge ordninger – det statslige system og de<br />
lokale aftaler. Medarbejderne kæmpede naturligvis<br />
for at bevare velerhvervede rettigheder og få<br />
rettet op på de mangler, de mente der var på en<br />
række områder.<br />
Den økonomiske ramme for forhandlingerne blev<br />
fastsat som på det statslige område for 1995-97.<br />
Overenskomster og lokalaftaler var på plads i foråret<br />
1997, så det var et meget langt forhandlingsforløb,<br />
inden Folketinget blev en del af det offentlige<br />
arbejdsmarked, dog fortsat med hensyntagen<br />
til de særlige arbejdsforhold i Folketingets administration.<br />
Folketingets direktør fik tillagt den<br />
kompetence, Finansministeriet havde ifølge de<br />
tilsvarende aftaler, der var indgået på det statslige<br />
område. En model, der senere blev brugt af kongehuset.<br />
Der blev indgået en fællesoverenskomst for alle<br />
COII- og StK-ansatte, hvori alle fælles forhold –<br />
med undtagelse af arbejdstidsforhold – var reguleret.<br />
Hertil kom tre organisationsaftaler, hvori de<br />
forhold, der var specifikke for hver af grupperne,<br />
blev beskrevet. Der blev indgået én aftale for<br />
kontorgruppen, én for betjentene og én for<br />
StK-området, dvs. husbetjente, håndværkere,<br />
vinduespolerere, planlægningsmedarbejdere og<br />
kontorelever.<br />
Ikke mindst arbejdstidsaftalen og rejsetidsreglerne<br />
tog tid at færdigforhandle. Der blev aftalt<br />
gruppevise omklassificeringer (primært inden for<br />
COII-området), afsat midler til seniorpolitiske<br />
foranstaltninger og gennemført visse pensionsmæssige<br />
forbedringer på overenskomstområdet.<br />
Desuden skete der justeringer i arbejdstidsreglerne.<br />
De indgåede aftaler indebar, at der på visse<br />
områder var sket stramninger, mens der på andre<br />
var udvist en vis imødekommenhed.<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
De hidtidige protokollater om arbejdstid blev<br />
sammenskrevet til én arbejdstidsaftale. Denne<br />
betød bl.a. afskaffelse af tidsregistreringen for<br />
AC-medarbejderne og mellemledergruppen. De 1½<br />
timer om måneden til småærinder blev afskaffet<br />
igen. Der skete en mindre forbedring af belastningsfaktorerne<br />
for aftenarbejde og for arbejde på<br />
søn- og helligdage. Rejsebestemmelserne for rejser<br />
med medlemmer i ind- og udland blev justeret. For<br />
medarbejdersiden var der samlet set tale om en<br />
mindre forringelse, idet den beregnede rejsetid på<br />
lørdage, søn- og helligdage blev reduceret, mens<br />
rejsetiden i indland med medlemmer blev forhøjet.<br />
Fritid under rejser kunne ikke medregnes i tidsregistreringen.<br />
Efteruddannelsesdage indgik med<br />
7,4 timer i tidsregistreringen i stedet for de hidtidige<br />
10 timer. Arbejdstidsaftalen fik virkning fra<br />
1. juni 1997. Forhandlingsresultaterne blev godkendt<br />
af foreningerne, dog med en vis modstand<br />
hos AC-Klubben. Folketingets forretningsorden blev<br />
justeret i januar 1998 .<br />
I forelæggelsen for Præsidiet i foråret 1997 hed<br />
det, at såvel Folketingets administration som<br />
organisationerne var af den opfattelse, at det ville<br />
være en væsentlig forbedring for det fremtidige<br />
arbejde og samarbejde vedrørende løn- og<br />
ansættelsesvilkår i Folketingets administration,<br />
at der nu var aftalt et fælles, nedskrevet arbejdsgrundlag.<br />
Der var i forhandlingerne, så vidt det<br />
overhovedet var muligt, taget udgangspunkt i de<br />
tilsvarende aftaler på det statslige område. De<br />
særlige forhold og traditioner i Folketingets administration<br />
var dog som udgangspunkt bevaret,<br />
specielt mht. regulering af arbejdstid.<br />
Med hovedaftaler og overenskomster havde Folketinget<br />
taget det sidste og afgørende skridt væk fra<br />
en familievirksomhed med en ”pater familias” i<br />
23<br />
Folketingets Bibliotek blev<br />
etableret i 1848 med 1.800 bøger.<br />
I dag har det 250.000 bøger og<br />
abonnement på 400 tidsskrifter.<br />
Der indkøbes 1.000 nye bøger og<br />
udlånes 4.500 bøger om året.<br />
Biblioteket udarbejder elektronisk<br />
baggrundsmateriale til ca. 350<br />
lovforslag m.m. om året. Folketingets<br />
Oplysning informerer om<br />
arbejdet i Folketinget historisk og<br />
aktuelt og om den parlamentariske<br />
proces, og man modtager ca. 1.000<br />
henvendelser om måneden
24 fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Vinduespudseren har sikkerhedsbælte<br />
på. Christiansborg Slots og<br />
Provianthusets ca. 1.200 fag<br />
vinduer bliver pudset 2-3 gange<br />
årligt.<br />
spidsen til en offentlig arbejdsplads med klart definerede<br />
roller for ledelse og medarbejdere – på godt<br />
og ondt.<br />
olsenplanen 1995<br />
Mens forhandlingerne om hovedaftaler og overenskomster<br />
stod på, tog Folketingets daværende<br />
formand Erling Olsen (S) initiativ til en plan for<br />
styrkelse af Folketingets arbejde – den såkaldte<br />
Olsenplan. Den fik stor betydning for folketingsgrupperne<br />
og dermed indirekte for Folketingets<br />
medarbejdere. Planen indeholdt forslag om<br />
forhøjelse af tilskuddet til folketingsgrupperne<br />
med henblik på mere sekretær- og eksperthjælp til<br />
medlemmer og grupper, forslag om mere ekspertbistand<br />
fra Folketingets administration til udvalg<br />
og medlemmer, forslag om etablering af et Lovråd,<br />
forslag om bedre hjælpemidler til Folketingets<br />
medlemmer og ansatte – først og fremmest i form<br />
af anvendelse af mere teknologi som f.eks.<br />
bærbare pc’er, pligt for ministerierne til elektronisk<br />
overførsel af alle dokumenter til Folketingets<br />
udvalg, elektronisk overførsel af forslag til<br />
EU-lovgivning til Folketinget samt udvidelse af<br />
Edb-kontorets uddannelseskapacitet – forslag om<br />
brug af udlandsrejser som arbejdsredskab, forslag<br />
om styrkelse af Folketingets arbejde med udenrigspolitiske<br />
spørgsmål samt forslag om turnus- og<br />
rokeringsordninger og karriereveje for Folketingets<br />
medarbejdere.<br />
Flere af planens elementer havde Folketingets<br />
administration allerede selv taget hul på tidligere,<br />
men de fik med Olsenplanen en økonomisk saltvandsindsprøjtning.<br />
Planen indebar merudgifter på<br />
23,2 mio. kr. i 1995, 60,0 mio. kr. i 1996 og 49,5<br />
mio. kr. i 1997.<br />
Efter at Olsenplanen var udarbejdet, tiltrådte Ole<br />
Stig Andersen som ny direktør for Folketinget.<br />
Planen betød mulighed for ansættelse af 104<br />
ekstra medarbejdere til grupperne og en udvidelse<br />
af personalenormeringen på 31 til Folketingets<br />
administration, især i Edb-kontoret og i Driftsafdelingen.<br />
Den største personaleudvidelse fandt dog<br />
sted i Udvalgsafdelingen med i alt 7 AC-fuldmægtige<br />
og 3 assistenter. Udvalgsafdelingens<br />
personale blev opdelt i 5 grupper, hvor udvalg med<br />
emnemæssige berøringsflader udgjorde én<br />
udvalgsgruppe med en konsulent som gruppekoordinator.<br />
Kontormedarbejderne blev ligeledes<br />
knyttet fastere til de enkelte udvalg. Lovsekretariatet<br />
blev styrket med en stilling som juridisk konsulent.<br />
Betjentkorpset blev opdelt i fire enheder:<br />
Serviceenheden, Dokumentenheden, Logistikenheden<br />
samt Sikkerhedsenheden; piccoloordningen<br />
stammer i øvrigt også fra Olsenplanen. Sekretariatsfunktioner<br />
for de udenrigspolitiske udvalg,<br />
Forsvarsudvalget og de faste delegationer blev<br />
samlet i ét sekretariat i International Afdeling.<br />
Stagiaireordningen er ligeledes en følge af Olsenplanen.<br />
Endelig blev det besluttet at styrke samarbejdet<br />
med informationspolitik og informationsteknologi<br />
i Folketinget.<br />
Lokalemæssigt forestillede man sig en løsning i<br />
tre etaper, hvor første etape var at ”klemme sig<br />
sammen på den mindre plads”, mens anden etape<br />
var ibrugtagning af Landbrugs- og Fiskeriministeriets<br />
tidligere lokaleområde (Christians Brygge nr. 6),<br />
når ministeriet var flyttet til den tidligere<br />
ØK-bygning i Holbergsgade i København. Tredje<br />
etape var overtagelse af Rigsarkivet, som man<br />
forestillede sig kunne tages i brug omkring år<br />
2000. Vi venter stadig.
de politiske partiers stillingtagen til planen<br />
Der var fra de politiske partiers side opbakning til<br />
alle dele af planen bortset fra punktet om etablering<br />
af et Lovråd. Partierne forholdt sig til planen<br />
efter det kendte mønster: Partier, der ikke kunne<br />
påregne regeringsdeltagelse, kunne støtte alle<br />
dele af planen, også dem, der styrkede Folketinget<br />
over for regeringen, og dem, som styrkede Folketingets<br />
administration, mens regeringspartier og<br />
oppositionspartier, der håbede på at komme i<br />
regering på et senere tidspunkt, især støttede<br />
initiativer, der styrkede partierne selv. Dog var der<br />
flertal for en styrkelse af udvalgsbetjeningen med<br />
en opprioritering af udvalgsbistanden, af rejsevirksomheden<br />
og behandlingen af udenrigspolitiske<br />
spørgsmål.<br />
Konsekvenser af planen<br />
Turnus- og rokeringsordninger m.v. for Folketingets<br />
ansatte betød først og fremmest, at der kom flere<br />
medarbejdere fra ministerierne som udvalgssekretærer<br />
i en begrænset periode. De fik så kendskab<br />
til arbejdet i Folketingets udvalg for derefter at<br />
vende tilbage til ministerierne med ny viden om<br />
Folketinget og samspillet mellem Folketinget og<br />
centraladministrationen. Den modsatte vej havde<br />
ordningerne ikke samme tiltrækningskraft, og de<br />
enkelte medarbejdere, der forsøgte sig i den<br />
ministerielle verden, fik ikke rigtig godskrevet<br />
initiativet, når de vendte tilbage til Folketinget.<br />
Styrkelsen af medlemssekretærordningen og<br />
eksperthjælp til grupperne aktualiserede grænsedragningsproblemer<br />
for fordeling af arbejdsopgaver<br />
i det daglige mellem partiansatte og Folketingets<br />
administration. Man søgte hver især at undgå<br />
de mere trivielle arbejdsopgaver.<br />
Olsenplanen betød også en samling af store dele<br />
af Folketingets administration i Landbrugsministeriets<br />
tidligere lokaleområde (L-bygningen). Den<br />
positive effekt heraf var bedre muligheder for et<br />
tættere samarbejde om bistanden til den parlamentariske<br />
proces, herunder betjening af udvalg<br />
og delegationer. De åbenbare ulemper var de lange<br />
afstande til udvalgsværelser og møderum for<br />
mange ansatte. For at denne udflytning af administrationen<br />
skulle ”glide” lidt lettere ned, besluttede<br />
Folketingets formand Erling Olsen, at han selv og<br />
direktør Ole Stig Andersen også skulle flytte til<br />
L-bygningen. Da Ivar Hansen (V) blev formand for<br />
Folketinget efter valget i 1998 efter lodtrækning<br />
med Birte Weiss (S), flyttede han dog tilbage til<br />
Christiansborg igen. Da Henrik Tvarnø blev Folketingets<br />
direktør i 2001, flyttede han også tilbage<br />
til Christiansborg.<br />
I forlængelse af Olsenplanen blev Lovsekretariatet,<br />
der nu hed Lov- og Parlamentssekretariatet, place-<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
ret med reference til direktør Ole Stig Andersen i<br />
parlamentariske sager af mere principiel og udviklingsmæssig<br />
karakter og med fortsat reference<br />
til folketingssekretær Jørgen Bang Jespersen i<br />
daglige parlamentariske spørgsmål. Endvidere var<br />
Personalesekretariatet blevet udskilt fra Ledelsessekretariatet<br />
med en personalechef i spidsen, og<br />
Nordisk Råds Danske Delegations Sekretariat var<br />
blevet fuldt integreret i Folketingets administration.<br />
Senest var der etableret en stabsfunktion på<br />
it-området til at formulere og fastholde Folketingets<br />
informationspolitik og koordinere en samlet<br />
indsats på området.<br />
serviceeftersyn 1997-98<br />
I efteråret 1997 besluttede Folketingets formand<br />
Erling Olsen at lave et ”serviceeftersyn” af Folketingets<br />
administration, bl.a. under henvisning til de<br />
fortsatte udvidelser af medarbejderstaben. Han<br />
havde i en artikel i Jyllands-Posten med den lidt<br />
provokerende overskrift ”Stop for frås i Folketinget”<br />
luftet sine foreløbige tanker. Overskriften skulle<br />
efter sigende ikke være formandens. Serviceeftersynet<br />
skulle bl.a. afdække, om organisationen<br />
havde den rigtige struktur, om der var mulige<br />
rationaliseringsområder, og om der var overflødige<br />
serviceopgaver osv. Erling Olsen understregede<br />
dog, at formålet ikke var at gennemføre besparelser<br />
eller afskedigelser. Parallelt hermed besluttede<br />
Folketingets direktør Ole Stig Andersen med formandens<br />
indforståelse at se på den overordnede<br />
struktur med inddragelse af konsulentbistand<br />
udefra – denne gang Lisberg Management, hvor en<br />
af de tidligere konsulenter fra T. Bak-Jensen A/S<br />
nu slog sine folder.<br />
SU var på flere møder blevet orienteret om både<br />
serviceeftersyn og organisationsomlægning, men<br />
der var her stor utilfredshed med forløbet. På et<br />
ekstraordinært SU-møde i maj 1998 var der dog<br />
positive tilkendegivelser til beretningen om<br />
serviceeftersynet. Direktør Ole Stig Andersen<br />
sagde, at rapporten om serviceeftersynet var hans<br />
beretning til den politiske ledelse med bidrag fra<br />
de enkelte funktionschefer. Formålet med strukturændringen<br />
var efter Ole Stig Andersens opfattelse<br />
at etablere en enhedsorganisation, der også<br />
omfattede det parlamentariske område, at tømme<br />
Ledelsessekretariatet for driftsopgaver samt at<br />
finde en måde at håndtere it-udviklingen på i<br />
Folketingets administration fremover.<br />
På et nyt ekstraordinært møde ugen efter udtrykte<br />
B-siden utilfredshed med den lukkethed, ledelsen<br />
havde udvist over for B-siden om processen. Det<br />
var den overvejende opfattelse, at hensynet til de<br />
enkelte chefer var blevet tilgodeset i stedet for<br />
hensynet til personalet og opgavernes hensigtsmæssige<br />
placering. B-siden mente ikke, at<br />
25<br />
Personaleomsætningen i<br />
Folketinget i 2011 var 11,1 pct.<br />
mod 12,1 pct. i staten. Sygefraværet<br />
var 8,9 sygedage pr.<br />
medarbejder; i staten var det 8,7<br />
sygedage. Gennemsnitsalderen<br />
var i 2011 44,9 år. I 2010 var den<br />
44,6 år. Blandt cheferne var der i<br />
2011 47 pct. kvinder og 53 pct.<br />
mænd.
26<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Ledelsessekretariatet var blevet tømt for driftsopgaver<br />
(Journalen og Sagsarkivet var fortsat<br />
placeret her). Folketingstidende kunne ikke<br />
umiddelbart forstå, at de fremover skulle placeres i<br />
Medlemsafdelingen. B-siden opfordrede endvidere<br />
til, at medarbejderne i den nye Kommunikationsog<br />
It-Afdeling blev inddraget i drøftelserne om<br />
arbejdsopgavernes fordeling. COII-foreningen var<br />
bekymret pga. nedlæggelsen af stillingen som<br />
personalechef. Betjentforeningens formand mente<br />
under henvisning til den måde, organisationsomlægningen<br />
var gennemført på, at den var direktørens<br />
omlægning, hans kompetence og hans ansvar.<br />
B-siden tog herefter strukturændringen til efterretning.<br />
Til de lidt ældre læseres erindring var det også ved<br />
den lejlighed, at den daværende vicedirektørstilling<br />
blev nedlagt, og at Løn- og Økonomikontoret<br />
blev flyttet fra Ledelsessekretariatet til en nyoprettet<br />
Administrationsafdeling. Driftsafdelingen<br />
samt dele af Personalesekretariatet blev også<br />
overflyttet hertil. Edb-kontoret blev rykket til en<br />
nyoprettet Kommunikations- og It-Afdeling<br />
sammen med dele af Informations- og Dokumentationsafdelingen.<br />
Folketingets Bibliotek blev<br />
udskilt herfra til en selvstændig enhed med direkte<br />
reference til direktøren, mens Informations- og<br />
Dokumentationsafdelingen blev nedlagt. Der blev<br />
også oprettet et egentligt Formandssekretariat<br />
som del af Ledelsessekretariatet, der også<br />
fremover skulle varetage overenskomstforhandlingerne.<br />
Denne opgave var overtaget fra det tidligere<br />
Personalesekretariat. Endelig skulle kompetencedelingen<br />
mellem direktør og folketingssekretær<br />
tages op, når den daværende folketingssekretær,<br />
Jørgen Bang Jespersen, gik på pension. Det skete<br />
i 2001.<br />
ny vin til gamle toner<br />
”dEt kENd<strong>ER</strong> <strong>VI</strong> GOdt. dEt <strong>ER</strong> EN GAMMEl<br />
MElOdI på NyE FlASk<strong>ER</strong>. dEt <strong>ER</strong> d<strong>ER</strong> IkkE<br />
NOGEt Nyt I.”<br />
Inden da havde direktør Ole Stig Andersen forladt<br />
Folketinget, idet Folketingets Præsidium i september<br />
2000 havde tilkendegivet, at samarbejdet ikke<br />
kunne fortsætte. På denne baggrund var det blevet<br />
aftalt, at direktøren fratrådte sin stilling, og kompetencespørgsmålet<br />
blev ikke drøftet yderligere. I<br />
medierne blev direktørens afgang beskrevet som<br />
en fyring på gråt papir pga. samarbejdsvanskeligheder.<br />
organisationsændringer 1998-2008<br />
I 1999 blev Folketingstidende flyttet fra Medlemsafdelingen<br />
til Lov- og Parlamentssekretariatet i<br />
forbindelse med et chefskifte. B-siden i SU syntes,<br />
at det ville være en god idé ved samme lejlighed at<br />
flytte overenskomstforhandlingerne tilbage til<br />
Administrationsafdelingen, men det skete ikke på<br />
det tidspunkt.<br />
I 2001 tiltrådte Henrik Tvarnø som ny direktør<br />
for Folketinget. Han startede sit virke med at<br />
gennemføre en strukturændring med bistand fra<br />
konsulentfirmaet Mercuri Urval. Overvejelserne<br />
om organisationsændringen var dog allerede<br />
påbegyndt inden den nye direktørs tiltræden efter<br />
ønske fra Folketingets formand Ivar Hansen og det<br />
øvrige Præsidium. Fra september 2000 havde folketingssekretær<br />
Jørgen Bang Jespersen fungeret<br />
som direktør efter Ole Stig Andersens fratræden.<br />
I løbet af sommeren 2001 blev organisationen så<br />
ændret for at sikre enhedsledelse og enhedsstruktur<br />
i administrationen. Præsidiet gav i den forbindelse<br />
udtryk for følgende målsætninger<br />
• Der skulle skabes en sammenhængende<br />
organisationsudvikling<br />
• Der skulle opnås forenkling, enhed og synergi i<br />
kraft af afdelingssammenlægninger<br />
• Der skulle sikres beslutningsdygtighed og faglig<br />
kompetence i organisationen<br />
I SU var opfattelsen den, at det skulle undgås, at<br />
organisationen blev for ledelsestung og kommandovejene<br />
for lange som følge af de yderligere<br />
ledelseslag, som omstruktureringen resulterede i.<br />
Som det blev udtrykt af en repræsentant for<br />
B-siden: ”Der var allerede langt nok til ”himlen” i<br />
dag.” AC-repræsentanten havde fået mange<br />
tilkendegivelser fra sine medlemmer, dels om<br />
utilfredshed med den seneste udvikling, dels om<br />
frustration og demotivation hos medarbejderne.<br />
Folketingets formand Ivar Hansen, som deltog i en<br />
række ekstraordinære SU-møder i denne periode,<br />
sagde, at ”hvis der var en dårlig stemning i huset,<br />
var det en fælles opgave at få denne vendt i<br />
positiv retning. Processen havde været meget<br />
længere, end nogen havde troet, den ville blive.<br />
Man kunne være enig eller uenig i de beslutninger,<br />
der var truffet, men da de stod ved magt, burde<br />
man i stedet for vælge at se det som en spændende<br />
udfordring at få den nye organisation til at<br />
fungere”. Formanden så gode muligheder for at<br />
drøfte mere fleksible arbejdsstrukturer i de nye<br />
afdelinger. Med henvisning til en holdning om, at<br />
medarbejderne i administrationen udgjorde et A-,<br />
B- og C-hold, som han ofte var stødt på, opfordrede<br />
formanden medarbejderne til at få drøftelser i<br />
gang, der kunne vise, at alle administrationens
medarbejdere havde en vigtig funktion, og at alle<br />
bidrog på hver sin måde til at få organisationen til<br />
at fungere. En større bevidsthed herom og accept<br />
ville være positiv for organisationen som helhed.<br />
I sommeren/efteråret 2001 gennemførtes så en<br />
større proces med nedsættelse af i alt 8 arbejdsgrupper,<br />
der havde til formål at implementere og<br />
forankre den nye struktur. Der blev ligeledes nedsat<br />
en styregruppe med ledelses- og medarbejderrepræsentanter.<br />
B-siden i SU lagde vægt på så stor<br />
medarbejderinddragelse som muligt. I øvrigt gav<br />
B-siden udtryk for, at man opfattede det nuværende<br />
Samarbejdsudvalg som et orienteringsudvalg.<br />
Man håbede dog, at SU fremover ville blive<br />
brugt til at drøfte problemstillinger, inden de blev<br />
til konflikter.<br />
Modsat den organisationsændring, der blev gennemført<br />
i 1990, var der nu fungerende chefer til at<br />
styre processen i de enkelte afdelinger, selv om<br />
ikke alle afdelingschefer og dermed direktionsmedlemmer<br />
endnu var ansat.<br />
Den ny struktur trådte i kraft pr. 1. oktober 2001,<br />
selv om ikke alle forhold var helt afklarede på dette<br />
tidspunkt. Der var nu tre afdelinger: Parlamentarisk<br />
Afdeling, Administrations- og Serviceafdelingen<br />
samt Kommunikations- og It-Afdelingen. Det<br />
betød, at de afdelingschefer – 6 i alt – der ikke blev<br />
ansat i direktionen i den nye organisation, skulle<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
have andre funktioner og ansvars- og arbejdsområder.<br />
Det fik de, men flere af dem forlod relativt<br />
hurtigt herefter Folketinget eller fik ikke deres<br />
åremålsansættelse forlænget.<br />
I Parlamentarisk Afdeling blev Udvalgsafdelingen<br />
og International Afdeling samlet under én afdelingschef,<br />
og der blev i stedet for de to tidligere<br />
afdelinger etableret tre udvalgssekretariater og<br />
et EU-sekretariat og senere oprettet tre stillinger<br />
som sekretariatschefer. Også Nordisk Råds Danske<br />
Delegations Sekretariat, Lovsekretariatet og<br />
Folketingstidende blev lagt ind under Parlamentarisk<br />
Afdeling. Protokollen forblev indtil videre i<br />
afdelingen. En anden ændring var, at folketingssekretæren<br />
samtidig blev vicedirektør. Stillingen<br />
blev således hverken nedlagt eller udfaset, således<br />
som planen tidligere havde været – tværtimod.<br />
Claus Dethlefsen blev i øvrigt ny folketingssekretær<br />
efter Jørgen Bang Jespersen.<br />
Administrations- og Serviceafdelingen blev organiseret<br />
i tre enheder: en Planlægningsenhed inkl.<br />
Journalen, en Personale- og Økonomienhed og<br />
Brugerservice, der foruden betjentkorpset, der blev<br />
opdelt i en Serviceenhed og en Sikkerhedsenhed,<br />
også kom til at omfatte Rengørings- og Vedligeholdelsessektionen.<br />
Desuden blev der oprettet et<br />
Brugercenter i Brugerservice med det formål, at<br />
brugerne kun skulle henvende sig ét sted for at få<br />
en ydelse (fortrinsvis ydelser inden for Bruger-<br />
27<br />
Tjenestemandsforeningens<br />
medlemmer fotograferet i 1987 på<br />
trappen op til Folketingssalen
28 fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Ved Folketingets åbning den første<br />
tirsdag i oktober pyntes der op i<br />
anledning af kongefamiliens besøg<br />
services eget arbejdsområde). Reduktionen i<br />
ledelseslagene betød, at en stilling som kontorleder<br />
i Brugercentret blev nedlagt, hvilket B-siden<br />
gjorde indsigelse imod i SU.<br />
Også Kommunikations- og It-Afdelingen kom til at<br />
omfatte tre enheder: Information & Kommunikation,<br />
Folketingets Bibliotek, Arkiv & Oplysning og It<br />
& Tele. Opfølgningen på organisationsændringerne<br />
blev drøftet på et præsidiemøde i september<br />
2001, men uden for referat.<br />
Elektrikerne blev i 2002 overflyttet fra Planlægningskontoret<br />
til It & Tele.<br />
I 2002 oprettedes Folketingets Oplysning som<br />
pendant til EU-Oplysningen. Samtidig blev Lovbutikken<br />
nedlagt. Lovbutikken havde eksisteret<br />
siden 1. april 1994, hvor EU-Dokumentationscentret<br />
(senere EU-Oplysningen) også så dagens lys.<br />
Parlamentarisk Afdeling foretog en omstrukturering<br />
i 2002, idet EU-enhederne blev samlet i én<br />
enhed, EU-Sekretariatet.<br />
I 2003 blev det i Kommunikations- og It-Afdelingen<br />
besluttet at lave en ny struktur med oprettelse<br />
af en ny enhed, Parlamentariske Systemer, med<br />
medarbejdere fra den daværende planlægningsgruppe<br />
i It & Tele samt webmaster og tv-medarbejder<br />
fra Information & Kommunikation.<br />
I 2003 blev organisationsstrukturen så justeret<br />
igen, idet en forberedelsesgruppe med deltagelse<br />
af ledelses- og medarbejderrepræsentanter havde<br />
udarbejdet et debatoplæg til SU om en evaluering<br />
af organisationsændringen i 2001. Forberedelsesgruppen<br />
var enig om, at det endnu var lidt for<br />
tidligt at drage endelige konklusioner af organisationsændringen,<br />
idet mange af de initiativer, der<br />
var igangsat på det organisations- og personaleudviklingsmæssige<br />
område, endnu ikke var<br />
afsluttet eller havde vist deres effekt.<br />
Alligevel justerede direktionen strukturen inden<br />
det nye folketingsårs start. Direktionen ønskede<br />
ganske vist at fastholde den eksisterende<br />
afdelingsstruktur med en Parlamentarisk Afdeling,<br />
Administrations- og Serviceafdelingen samt<br />
Kommunikations- og It-Afdelingen, men reducerede<br />
kommandovejene til to ledelseslag. Baggrunden<br />
for ændringen var bl.a., at antallet af ledere<br />
var ret højt som følge af organisationsstrukturen,<br />
og at afstanden fra den enkelte ansatte til den<br />
øverste ledelse og omvendt var meget lang. Som
direktør Henrik Tvarnø sagde på et SU-møde: ”De<br />
gentagne bemærkninger fra medarbejderne om<br />
ledelseslag har gjort indtryk”.<br />
Der blev derfor igen en række chefer/mellemledere<br />
i overskud. Der ville ikke ske afskedigelser, og de<br />
pågældende ville ikke få forringet deres lønvilkår.<br />
Der var heller ikke kritik af de personer, som nu<br />
mistede deres ledelsesopgaver. Det drejede sig<br />
primært om nedlæggelse af kontorleder- og<br />
skrivelederfunktionerne i Parlamentarisk Afdeling<br />
og gruppelederstillingerne i Kommunikations- og<br />
It-Afdelingen. I Administrations- og Serviceafdelingen<br />
blev stillingen som chef for Brugerservice<br />
”udfaset”. Vedligeholdelsen og Rengøringen blev<br />
sammenlagt under én chef. Planlægningskontoret<br />
blev nedlagt og de pågældende medarbejdere<br />
knyttet til to af de tre afdelingschefer som en<br />
slags stab. Journalen blev dog flyttet til Personalekontoret.<br />
Direktør Henrik Tvarnø valgte i 2004 at nedlægge<br />
afdelingschefstillingen for Parlamentarisk Afdeling<br />
(de tre udvalgssekretariater, EU-Sekretariatet og<br />
Folketingets Protokol) for selv at overtage området.<br />
Folketingstidende blev flyttet igen og blev nu forankret<br />
hos den vicedirektør, der også var hovedansvarlig<br />
for It & Tele, Parlamentariske Systemer,<br />
Kommunikation samt Bibliotek, Arkiv & Oplysning.<br />
Direktøren sagde på et møde i UFO i juni 2004, at<br />
sigtet med ændringen i ledelsesstrukturen var i<br />
højere grad at gøre direktionsmedlemmerne<br />
ansvarlige for funktionsområder frem for en<br />
afdeling. Den foreslåede ændring af ledelsesstrukturen<br />
var i øvrigt en videreførelse af den ansvarsfordeling,<br />
der også hidtil var foregået i direktionen<br />
f.s.v. angår projekter. Ændring af ansvaret for en<br />
enhed skulle naturligvis ikke ske for hyppigt, men<br />
man kunne forestille sig en cyklus på 2-3 år.<br />
På mødet i UFO sagde et præsidiemedlem, at efter<br />
hans opfattelse var administrationen bedst, når<br />
der ikke var grund til at diskutere den. Det var<br />
kendetegnende for administrationen, at den var<br />
præget af gensidig loyalitet og uden de mange<br />
modsætninger, den pågældende så ofte havde<br />
stødt på i andre organisationer. Den første<br />
sætning kan man vel ikke være uenig i, men den<br />
sidste sætning må præsidiemedlemmet da vist<br />
ha’ lov at ha’ helt for sig selv.<br />
Chr. Mejdahl (V), der var blevet formand for Folketinget<br />
efter Ivar Hansens død i foråret 2003, konkluderede,<br />
at der var tilslutning til den skitserede<br />
overordnede ledelsesstruktur, og at der skulle ske<br />
en orientering af Præsidiet og i et vist omfang af<br />
UFO om vigtigere ændringer.<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Det har ikke været muligt at finde yderligere<br />
materiale til belysning af denne organisationsændring.<br />
den seneste større organisationsændring 2009<br />
I 2008 fik Folketinget så igen ny direktør, Carsten<br />
U. Larsen. Da han havde sat sig lidt ind i husets<br />
funktioner, herunder haft en samtale med de<br />
enkelte chefer, besluttede han i 2009 sammen<br />
med den øvrige direktion efter en fortrolig orientering<br />
af Folketingets formand Thor Pedersen (V)<br />
og det øvrige Præsidium og gruppeformændene<br />
at ændre på især Brugercentrets organisering ved<br />
at flytte medlemmernes sprogundervisning til<br />
Personalekontoret og flytte rejseområdet til Lønog<br />
Økonomikontoret, der samtidig måtte aflevere<br />
lønområdet til Personalekontoret; Løn- og<br />
Økonomikontoret fortsatte derfor alene som<br />
Økonomikontor. Bygninger, vedligeholdelse m.v.<br />
overgik ligeledes til Økonomikontoret. Posthus,<br />
Brugercentrets ekspeditionskontor og telefonomstilling<br />
blev slået sammen med it-servicefunktionerne<br />
m.v. til et nyt servicecenter. Folketingets<br />
Protokol blev fysisk flyttet fra det parlamentariske<br />
område til Ledelsessekretariatet, og den internationale<br />
enhed fik tilført Nordisk Råds Danske<br />
Delegations Sekretariat. Journalen og Sagsarkivet<br />
blev flyttet fra Personalekontoret til Biblioteket,<br />
der nu ikke længere også hed Arkiv & Oplysning.<br />
Der var desuden overvejelser om ændringer i<br />
betjentkorpsets organisering, men det hele endte<br />
med, at betjentkorpsets opdeling i et sikkerhedskorps<br />
og et servicekorps blev bibeholdt, dog med<br />
fortsat mulighed for at hjælpe hinanden efter<br />
behov. Personalekontoret skulle fungere som<br />
backup for sikkerhed, mens overinspektøren skulle<br />
tage sig af sikkerhedskorpset i ”frontekspeditionen”.<br />
Direktøren overlod det parlamentariske område til<br />
den vicedirektør, der også var folketingssekretær.<br />
Under det parlamentariske område blev der så<br />
etableret et internationalt sekretariat og et<br />
udvalgssekretariat. Lovsekretariatet, Folketingstidende<br />
og Biblioteket blev også placeret her.<br />
Vicedirektørernes antal blev reduceret fra tre til<br />
to, således at der nu var én vicedirektør for det<br />
parlamentariske område, som nu hed Folketingssekretariatet,<br />
og én for det administrative område,<br />
som nu hed Service- og Administrationsafdelingen.<br />
Store skiftedag var 1. juni 2009, selv om dele af<br />
ændringerne, især vedr. Servicecenteret, først<br />
faldt på plads i efteråret 2009, da den tredje vicedirektør<br />
var fratrådt. Efter en drøftelse i SU tog<br />
udvalget justeringen til efterretning. Mange fandt,<br />
at organisationsændringen stort set var en tilbagevenden<br />
til 1990. Frem og tilbage er lige langt – eller<br />
er det?<br />
29<br />
Hvert år på en fredag i oktober<br />
åbner Folketinget dørene under<br />
Kulturnatten. Det har vi gjort<br />
siden 1996. I 2004 kom ikke færre<br />
end 17.985 på besøg, og det er<br />
det højeste tal nogen sinde. Siden<br />
har vi desværre af sikkerhedsmæssige<br />
grunde måttet<br />
begrænse adgangen væsentligt,<br />
og det resulterede i, at der i 2012<br />
kun kom 6.605 gæster.
30 fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
Der er tradition for, at afgåede<br />
formænd for Folketinget bliver malt<br />
af en kunstner efter eget valg;<br />
Folketinget har siden 1948 betalt<br />
kunstneren. Her ophænges portrættet<br />
af Folketingets formand<br />
2007-11, Thor Pedersen, foran<br />
Folketingssalen ved siden af<br />
portrætter af de tidligere formænd<br />
Gustav Pedersen og Julius Bomholt.<br />
Igen blev der chefer tilovers, og medarbejdere<br />
skiftede enhed og/eller fik tilbudt nye arbejdsopgaver,<br />
ikke alle efter eget ønske. Som ved tidligere<br />
organisationsomlægninger: Ingen blev fyret, og<br />
ingen gik ned i løn. Nogle af dem, der ikke fik lov til<br />
at fortsætte i den hidtidige funktion, blev i Folketinget<br />
og tilpassede sig den nye organisation på<br />
deres egen måde; andre valgte at forlade Folketinget,<br />
enten for at finde nye udfordringer uden for<br />
huset eller for at gå på tidlig pension. For nogle<br />
forhandlede DJØF og COII med Personalekontoret<br />
om fratrædelsesordninger; andre valgte selv at<br />
finde en løsning med Personalekontoret, evt. med<br />
foreningsbistand, og atter andre forlod ”bare”<br />
Folketinget.<br />
De fleste kunne dog glæde sig over fortsat at være<br />
med på holdet og bidrage til betjeningen af det<br />
danske demokrati.<br />
Efter at direktør Carsten U. Larsen i 2012 havde<br />
udskiftet vicedirektøren for det administrative<br />
område, foretog han en mindre organisationsændring,<br />
idet Kommunikationsenheden, som han<br />
havde haft under sig, blev flyttet til Service- og<br />
Administrationsafdelingen. Fra dette område<br />
flyttede han til gengæld Personalekontoret over<br />
under sig. Dette skete bl.a. for, at direktøren<br />
fortsat kunne have fokus på selvledelse som et<br />
personalepolitisk værktøj i Folketingets administration,<br />
mens Kommunikationsenheden blev lagt<br />
ind under det administrative område, nu hvor<br />
tv-projektet m.v. ikke længere krævede direktørens<br />
fulde bevågenhed. Ændringen var godkendt af<br />
Folketingets formand Mogens Lykketoft (S), der var<br />
blevet formand efter valget i 2011.<br />
fremtiden<br />
Som ovennævnte viser, har der været mange<br />
organisationsændringer siden 1990, og det bliver<br />
der nok også fremover. Det, der adskilte organisationsomlægningen<br />
i 1990 fra senere tilpasninger<br />
og justeringer, var den store medarbejderinddragelse.<br />
Siden har organisationsomlægningerne i<br />
højere grad været et ledelsesanliggende, hvor<br />
ændringerne, når de var besluttet, blev meldt ud<br />
med større eller mindre inddragelse af SU. Det<br />
gælder dog ikke strukturændringen i 2001, hvor<br />
medarbejderinddragelsen var rigtig stor.<br />
Ingen medarbejder har mistet sit job i Folketinget<br />
i forbindelse med organisationsændringer. For<br />
chefgruppen ser det lidt anderledes ud: En enkelt<br />
direktør har måttet forlade Folketinget i utide, og<br />
et par vicedirektører er forsvundet. Det samme<br />
gælder en række andre chefer. De fleste har alene<br />
søgt hjælp hos deres faglige organisation, da<br />
cheferne ikke har haft en lokal repræsentant.<br />
Organisationsændringerne har som nævnt især<br />
berørt chefer og deres antal og dermed arbejdsområder.<br />
Men når chefer skifter og arbejdsområder<br />
fordeles på en ny måde, betyder det også ændringer<br />
for medarbejdere. Mange medarbejdere har<br />
fået nye udfordringer og nye arbejdsopgaver og<br />
har været glade for det og måske også oplevet en<br />
større sammenhæng i måden at organisere huset<br />
på.<br />
Andre har ikke haft denne oplevelse, men har<br />
tilpasset sig forholdene, som de nu engang var,<br />
eller de har valgt Folketinget fra på samme måde<br />
som i 1990. Alle med de menneskelige omkostninger,<br />
som sådanne forandringer nu engang medfører<br />
for de berørte.<br />
Men ét er givet: Organisationsændringer er<br />
kommet for at blive, og det kan være på sin plads<br />
her til slut at citere Folketingets daværende<br />
formand, H.P. Clausen, da han præsenterede den<br />
endelige rapport om organisationsomlægningen i<br />
juni 1990. Formanden sagde, ”at det var vigtigt, at<br />
man var klar over, at formålet med at vedtage den<br />
nye struktur ikke var at få indført et fastlagt<br />
system, der skulle stå uforanderligt i en årrække.<br />
Der var netop tale om en strukturindretning, som<br />
skulle være udtryk for fleksibilitet og være åben<br />
for løbende justeringer”. Og man må jo sige, at<br />
skiftende ledelser har gjort disse ord til deres<br />
egne.<br />
efterskrift<br />
En stor tak for hjælp til udarbejdelse af artiklen<br />
rettes til: Bente Andersen, Ninna Auvinen, Jenni<br />
Birklund, Simon Dyngbo, Eva Esmarch, Astrid
Hendrup, Erik Juul, Kim H. Pedersen, Kasper<br />
Skov-Mikkelsen, Carsten Søndergaard og Majken<br />
Thykier.<br />
Samtidig vil jeg sige tusind tak til alle, jeg har<br />
mødt i Folketinget, mens jeg indsamlede materiale<br />
til artiklen – både medlemmer og ansatte. Jeg<br />
indrømmer gerne, at jeg genoplevede Folketinget<br />
som i ”de gode, gamle dage”.<br />
Øverst Rigsdagens Bureau i 1918, kort tid efter at<br />
Rigsdagen var flyttet fra det midlertidige domicil i<br />
Fredericiagade til det nybyggede Christiansborg Slot.<br />
Yderst til højre står bureauchef Axel Lauesgaard.<br />
I midten efterfølgeren, Folketingets Brugercenter, i 2008.<br />
Nederst Folketingets Servicecenter i 2012.<br />
fra familievirKsomHed til offentlig arBeJdsPlads<br />
31
32 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
arBeJdet i folKetingssalen – afstemningsanlÆg, deBatform og referater<br />
ARBEjdEt I FOlkEtINGSSAlEN<br />
– AFStEMNINGSANlæG, dEBAt-<br />
FORM OG REF<strong>ER</strong>At<strong>ER</strong><br />
Sekretariatsbistanden til medlemmerne udviklede<br />
sig kun langsomt efter den nye grundlov i 1953.<br />
Medlemmerne forudsattes helt op i 1970’erne at<br />
følge med i tidens aktuelle sager, finde alt relevant<br />
materiale til de enkelte møder og skrive egne<br />
indlæg uden medhjælp. Deres situation var for så<br />
vidt ikke unik på Slotsholmen. Også højesteretsdommerne<br />
i Christiansborgs anden sidefløj måtte<br />
nøjes med et fællesbibliotek som arbejdsværelse,<br />
hvor de egenhændigt måtte finde relevant<br />
baggrundsmateriale.<br />
Som udvalgsformand og -næstformand måtte man<br />
selv sørge for at holde rede på udvalgsarbejdet og<br />
samle bidragene til udvalgsbetænkningerne.<br />
Administrationens bistand omfattede nærmest<br />
kun renskrivning og omdeling. Først med udvalgsreformen<br />
i 1972 blev der ansat så mange nye<br />
administrative udvalgssekretærer, at alle udvalg<br />
kunne serviceres.<br />
For så vidt angår salen begyndte folketingssekretær<br />
E. Hansen-Salby omkring 1970 at skrive<br />
et manuskript til formanden om de enkelte møder<br />
med ordførernavne, udvalgshenvisning og afstemningsforløb.<br />
Formanden skulle ikke længere sidde i<br />
stolen og improvisere. Med valget i december 1973<br />
måtte bistanden til udvikling og fortolkning af<br />
forretningsordenen udvides, ikke mindst på grund<br />
af Mogens Glistrups (Fremskridtspartiet) opfindsomhed<br />
med hensyn til jura og sprog. Arbejdet i et<br />
særligt arbejdsgangsudvalg (et underudvalg til<br />
UFO, Udvalget for Forretningsordenen) førte i fire<br />
etaper fra 1972 til 1981 til meget vidtgående<br />
ændringer af Folketingets arbejdsform. Udviklingen<br />
førte til oprettelsen af en protokolsekretærstilling<br />
(konsulentstilling) som assistent for folketingssekretæren<br />
i 1983 og oprettelsen af<br />
Lovsekretariatet i 1990.<br />
forslag om motiveret dagsorden<br />
(fra 1997-98: forslag til vedtagelse)<br />
Den alvorligste processuelle udfordring under<br />
Schlüterregeringen (1982-93) var afstemningsrækkefølgen<br />
for dagsordensforslag fremsat under<br />
de mange forespørgsler. De alternative flertal i bl.a.<br />
sikkerhedspolitiske sager gjorde det til en rimelig<br />
stor øvelse at rådgive formanden om afstemningsrækkefølgen,<br />
der ofte var afgørende for resultatet,<br />
og at sikre en almindelig forståelse blandt<br />
partierne herfor. Tidligere kom oppositionens<br />
dagsordensforslag ikke til afstemning. Hertil kom<br />
sekretariatsbistanden til opfølgning af de mange<br />
kommissionsundersøgelser, herunder Tamilsagen.<br />
dagsordenspuslespil<br />
Planlægningen af folketingsarbejdet og sikringen<br />
af, at alle sager kom på dagsordenen, blev et<br />
stadig større puslespil. Siden regeringsskiftet i<br />
1968, hvor Det Radikale Venstre, Det Konservative<br />
Folkeparti og Venstre dannede regering, blev det<br />
sædvane også at førstebehandle private forslag,<br />
og med ændringen af forretningsordenen i 1981<br />
kunne forslagsstillerne også regne med en endelig<br />
afstemning i salen. Tidligere kom oppositionens<br />
forslag overhovedet ikke til behandling i salen.<br />
Også den generelle stigning i antallet af forslag<br />
har givet større udfordringer.<br />
Der er lang tradition for inddragelse af gruppeledelserne<br />
og udvalgssekretærerne ved udarbejdelse<br />
af Folketingets dagsorden. De sidste 5-10 år er<br />
endvidere private forslagsstillere i vidt omfang<br />
blevet inddraget i placeringen af egne forslag, og<br />
ordførerne er også fremkommet med ønsker om<br />
placeringen af regeringens forslag.<br />
Mon nogen har opdaget det?<br />
frister for fremsættelse af forslag<br />
Medlemmernes meget store aktivitetsniveau såvel<br />
inden for som uden for Borgen gør planlægning til<br />
en større diplomatisk øvelse. Planlægningen<br />
foregik tidligere i folketingssekretærens forkontor,<br />
nu i Lovsekretariatet. Den bliver påvirket af mæng-<br />
CLaUs DetHLefsen<br />
foLketingssekretær og viCeDirektør<br />
”UNdSkyld, At jEG SpIldtE FOlkEtINGEtS tId<br />
MEd dEt, jEG IkkE hAR SAGt.”<br />
33
34<br />
Sådan ser et folketingsmedlems<br />
plads i Folketingssalen ud i 2012<br />
med moderne it-udstyr med touchscreen<br />
til brug ved afstemninger og<br />
til at bede formanden om ordet og<br />
tale fra pladsen<br />
arBeJdet i folKetingssalen – afstemningsanlÆg, deBatform og referater<br />
den af sager og af løbende aftaler med regeringen<br />
om årets fremsættelsestakt. Formålet hermed er<br />
at formindske den hektiske travlhed i maj, som<br />
først rigtig blev reduceret, da udvalgssekretærerne<br />
i 1990'erne indførte og (på vegne af udvalgsformanden)<br />
håndhævede en tidsplan for alle henviste<br />
forslag. Tilsvarende havde det forslag om 30 dage<br />
som minimum for folketingsbehandlingen af lovforslag,<br />
der vedtoges til ikrafttræden ved begyndelsen<br />
af folketingsåret 2000-01, til formål at<br />
begrænse travlheden i december, hvor følgelove til<br />
finansloven ofte blev behandlet i løbet af 14 dage i<br />
december.<br />
indredigering af ændringer<br />
En vigtig opgave i forbindelse med arbejdet i<br />
salen er optryk af lovforslag vedtaget ved anden<br />
behandling med vedtagne ændringsforslag<br />
indredigeret. Det er typisk sidste del af administrationens<br />
indsats inden færdigbehandlingen og<br />
efter omdeling af betænkninger, ændringsforslag<br />
uden for betænkning og dagsordenen for mødet i<br />
salen. De pågældende medarbejdere har vist ofte<br />
følt sig lidt alene, når alle andre var gået hjem.<br />
Nødvendigheden af 100 pct. sikkerhed i opgaveløsningen<br />
har gjort, at man først nu – som et af de<br />
første europæiske lande – har turdet gå i gang med<br />
overvejelser om anvendelse af ny teknik.<br />
åbne samråd<br />
Blandt de nye opgaver, udvalgssekretærerne har<br />
fået de senere år, skal nævnes at arrangere de<br />
mange åbne samråd, at ekspedere det støt<br />
stigende antal udvalgsspørgsmål specielt på<br />
almindelig del, at arrangere udvalgsrejser samt at<br />
øge den individuelle bistand til udvalgsmedlem-<br />
merne. Fra 1990 opholder den pågældende<br />
udvalgssekretær sig i salen under behandlingen af<br />
vedkommendes forslag, både for at kunne hjælpe<br />
medlemmerne under debatten og for at kunne<br />
forberede de spørgsmål, der senere ønskes stillet<br />
af medlemmerne.<br />
tre generationer af det elektroniske<br />
afstemningsanlæg<br />
Folketingets indgang i it-verdenen skete med<br />
afstemningsanlægget af 1982, der blev planlagt<br />
af daværende chef for Folketingstidende, Erik<br />
Jacobsen, og Mogens Seneberg fra husinspektørens<br />
afdeling. De tog på en 4-dages tur til en række<br />
parlamenter og skrev undervejs en kravspecifikation,<br />
som Chr. Rovsing viste sig bedst til at opfylde.<br />
Anlægget kom til at sætte tilliden hos medlemmer<br />
og ansatte til ny teknik på en alvorlig prøve. Ikke<br />
nødvendigvis altid, fordi teknikken fejlede, om end<br />
statisk elektricitet i salen og medlemmernes håndfaste<br />
omgang med pultene af og til indvirkede på<br />
anlægget. Snarere fordi det afslørede en til tider<br />
svækket disciplin hos medlemmerne i forbindelse<br />
med afstemninger – noget, som tingsekretærerne<br />
havde været bedre til at skjule. Operatører var<br />
daværende chef for Tidende, Arne Hansen, og<br />
undertegnede, der begge havde en del at lære om<br />
datidens ny teknik. Der var i begyndelsen mange<br />
situationer, hvor vi kom til at opfatte systemet<br />
som en noget selvkørende modspiller.<br />
Næste generations afstemningsanlæg kom i 1992.<br />
Da var såvel medlemmer som embedsmænd blevet<br />
noget mere afslappede over for den nye teknik.<br />
Største problem var af æstetisk karakter: De to
store tavler i salen var sammensat af små<br />
kvadrater med lysdioder. Folketingets arkitekt,<br />
Stork, var dybt utilfreds med deres ujævne flade<br />
og krævede dem ombygget. Som noget nyt vistes<br />
ordførernes navne på tavlerne. Det blev styret fra<br />
folketingssekretærens plads, hvor opgaven ikke<br />
blev modtaget med udelt begejstring.<br />
Den tredje og nuværende generation afstemningsanlæg<br />
blev indviet i 2010 efter 1 års forsinkelse.<br />
Det var integreret med et dataflow mellem<br />
afstemningsanlæg og TingDok/hjemmesiden. Vor<br />
største bekymring var medlemmernes modtagelse<br />
af, at afstemningsknapperne var erstattet med et<br />
touchscreenfelt. Men som så mange andre bekymringer<br />
blandt parlamentsansatte viste denne sig<br />
også ubegrundet. En væsentlig fordel ved det nye<br />
afstemningsanlæg er, at medlemmerne trykker sig<br />
ind, når de ønsker ordet, hvorefter deres navn<br />
figurerer på formandens og sekretærens skærme.<br />
Tidligere var det en stor udfordring at identificere<br />
og nedskrive 20-30 medlemmers navne – helst i<br />
den rækkefølge, de havde meldt sig.<br />
afstemning ved håndkraft<br />
Med mellemrum har alle tre afstemningsanlæg<br />
svigtet, og Lovsekretariatet har måttet gennemføre<br />
en lynoplæring af de nye generationer af<br />
tingsekretærer (typisk gruppesekretærer), så de<br />
kunne gennemføre en stemmeoptælling – efter<br />
behørig tid til at konsultere deres kollegaer om<br />
aktuelle clearinger.<br />
Enkelte gange har der også været navneopråb,<br />
f.eks. engang under en afstemning om et privat<br />
ændringsforslag under en finanslovbehandling.<br />
Afstemningsanlægget viste et resultat, som<br />
ændrede alle forudsætninger for finanslovforslaget.<br />
Der blev bedt om navneopråb, men sammentællingen<br />
gav forskelligt resultat hos de to<br />
tingsekretærer (en fra hver blok) og hos Lovsekretariatet.<br />
Nyere medlemmer blev mistænkt for at<br />
have råbt ja alene for at vise deres tilstedeværelse.<br />
Herefter forsvandt de to tingsekretærer ind i<br />
ministrenes læseværelse. Da de kom ud 5 minutter<br />
senere, kunne de i enighed melde formanden det<br />
resultat, der havde været forventet – og finansloven<br />
blev vedtaget inden jul!<br />
Høringer<br />
Siden 2000 foreligger der nu næsten undtagelsesfrit<br />
før 1. behandling af regeringsforslag et righoldigt<br />
høringsmateriale med kommentarer fra<br />
alle berørte institutioner og sammenslutninger og<br />
ministerens bemærkninger hertil. Mange ordførertaler<br />
drejer sig i det væsentlige herom.<br />
arBeJdet i folKetingssalen – afstemningsanlÆg, deBatform og referater<br />
Korte bemærkninger<br />
Den store forandring er sket med hensyn til gennemførelsen<br />
af de korte bemærkninger. Allerede i<br />
K.B. Andersens tid som formand (1978-81) var der<br />
opsat mikrofoner på medlemmernes pladser til<br />
anvendelse i spørgetiden. I bemærkningerne til<br />
ændringen af forretningsordenen herom anførtes<br />
det, at det kunne komme på tale også at anvende<br />
dem til korte bemærkninger. Den revolution blev<br />
dog først gennemført i 2004.<br />
Det fik konsekvenser for den gammelkendte dialog<br />
på korte bemærkninger, som det altid havde været<br />
svært for formanden at styre og for offentligheden<br />
at følge med i. Ordvekslingen efter en ordførertale<br />
førte viden om med indlæg fra flere medlemmer<br />
før et svar, som ordføreren ikke altid følte behov for<br />
at levere, hvad dog ikke forhindrede fortsættelse<br />
af dialogen mellem de øvrige medlemmer. Med den<br />
seneste ordfører fortsat placeret på talerstolen og<br />
maksimering til 2 korte bemærkninger pr. medlem,<br />
der skulle følge umiddelbart efter hinanden, blev<br />
det lettere at fastholde tanken om en opfølgning<br />
på en ordførertale i form af spørgsmål og kommentarer<br />
fra de øvrige medlemmer.<br />
At også de korte bemærkninger blev taget fra<br />
pladserne, medførte i øvrigt et mærkbart pres på<br />
Folketingstidendes medarbejdere, idet der ikke<br />
længere i det enkelte møde opstod pauser, mens<br />
medlemmerne gik op og ned af talerstolen. I 2004<br />
indførtes i øvrigt maksgrænser for den tid, en<br />
minister kunne stå på talerstolen og besvare korte<br />
bemærkninger eller onsdagsspørgsmål. Under de<br />
store debatter var taletiden dog fortsat betragtelig<br />
for statsministeren: 2½ time (efter sommeren<br />
2012 1½ time).<br />
forsøg med spørgetiden og spørgetimen<br />
De seneste 15 år er der gennemført forsøg med<br />
spørgetiden og de spontane spørgsmål i spørgetimen.<br />
Endvidere har man eksperimenteret med<br />
eller overvejet diverse hastedebatter om aktuelle<br />
sager, herunder om at forbeholde en sådan debat<br />
for partiledere og statsminister. Dette er sket for<br />
at fastholde offentlighedens interesse for det, der<br />
foregår i salen. Det har f.eks. også medført<br />
opstilling af en særlig talerstol for spørgetimen<br />
med front mod ministerpladserne afspejlende<br />
Socialdemokratiet i opposition dengang og den<br />
skæve dialog mellem en socialdemokrat på sin<br />
plads og en minister på ministerpladserne, så<br />
betjentene i salen må ommøblere hver onsdag.<br />
Det skete efter ønske fra tidligere vicedirektør<br />
Per Anker Hansen, der som chef for Folketingets<br />
tv-kanal havde ansvaret for øget opmærksomhed<br />
på performance i salen.<br />
35<br />
1993:<br />
Tamilrapporten fører til<br />
statsminister Poul Schlüters<br />
(KF) afgang og Poul Nyrup<br />
Rasmussens (S) tiltræden.<br />
Henning Rasmussen (S)<br />
afløser H.P. Clausen (KF) som<br />
formand for Folketinget.<br />
Fhv. justitsminister Erik<br />
Ninn-Hansen (KF) stilles for<br />
Rigsretten.<br />
Politiet skyder med skarpt<br />
mod aktivisterne på Nørrebro.
36 arBeJdet i folKetingssalen – afstemningsanlÆg, deBatform og referater<br />
ekstra mødedage<br />
Det har ofte vakt forundring, at årsplanen for<br />
folketingsarbejdet kunne udsendes flere måneder,<br />
før regeringen gik i gang med udarbejdelsen af<br />
lovkataloget for samme år. Årsplanen er til tider<br />
blevet suppleret med nogle ekstra mødedage i<br />
november eller april, for at Folketinget kan komme<br />
igennem førstebehandling af forslag, der skal<br />
gennemføres inden jul eller grundlovsdag. Men det<br />
har været småjusteringer. Størst pres har der<br />
været i dagene før jul og grundlovsdag, men netop<br />
på de tider har ønsket om at fastholde den planlagte<br />
sidste mødedag været størst.<br />
slutspurten<br />
Den sidste mødedag før grundlovsdag, hvor<br />
afstemning følger afstemning fra kl. 9 morgen, og<br />
alle medlemmer er til stede i salen – i hvert fald<br />
indtil de får lagt pres på formand og sekretær for<br />
at få slukket midlertidigt for A'et (= Afstemning) i<br />
urene på Christiansborg – har altid været den mest<br />
uberegnelige. I 2001 gennemførtes på forsvarlig<br />
måde 45 dagsordenspunkter og i 2000 80 på den<br />
sidste dag. 2002 ved afslutningen af det første år<br />
efter regeringsskiftet blev undtagelsen. Af de 37<br />
dagsordenspunkter blev man færdig med punkt 22<br />
lige omkring kl. 21, og det på trods af, at der ikke<br />
havde været meget diskussion om de første 5<br />
punkter, og at regeringspartiernes ordførere kun<br />
i begrænset omfang tog ordet. Formanden<br />
afsluttede mødet og indkaldte til nyt møde med<br />
de resterende sager den følgende uge. Det kom<br />
til at vare 4-5 timer.<br />
I 1981 gennemførte formand K.B. Andersen på<br />
en tilsvarende uforudsigelig sidste mødedag<br />
afstemning om, hvorvidt der skulle holdes<br />
frokostpause, og det blev forkastet. Det afholdt<br />
dog ikke skatteordførerne fra senere på eftermiddagen<br />
at kaste sig ud i lange skattedebatter. Det<br />
fik K.B. Andersen til at bruge en gammel bestemmelse<br />
i forretningsordenen fra før taletidernes<br />
indførelse i 1930'erne, hvorefter Tinget kan<br />
stemme om afslutning af en debat. Kollegaerne<br />
besluttede uden tøven at standse skatteordførernes<br />
taleiver. Bestemmelsen er dog ikke siden<br />
blevet brugt.<br />
Forhandling om statsministerens åbningstale 4. oktober<br />
2012. I formandssædet sidder Mogens Lykketoft, på<br />
talerstolen står Magnus Heunicke (S), og til venstre ses<br />
folketingssekretær Claus Dethlefsen; foran sidder referent<br />
Karsten Skawbo-Jensen.
tEkNOlOGIENS INdtOG<br />
Et parlament er et slaraffenland for teknologi. Få<br />
virksomheder har som Folketinget kunnet byde på<br />
så mange kryptiske indretninger, der angler efter<br />
moderne teknologi.<br />
Hvilken anden virksomhed har på én gang brug for<br />
at kunne registrere og fremsøge uendelige<br />
mængder af facts og flyvske holdninger i form af<br />
data, tekst og billeder, brug for at kunne optage og<br />
transmittere tv-billeder fra stadig flere møder, og<br />
for med digitale hjælpemidler at omsætte samme<br />
lydoptagelser til forståelig tekst, brug for på nænsomste<br />
vis at indlægge moderne mødestyringsteknologi<br />
i landets smukkeste mødelokaler, brug<br />
for et megastort computerspil for at tiltrække sig<br />
skoleungdommens opmærksomhed, og som den<br />
overordnede røde tråd: Brug for at gøre Borgens<br />
medlemmer og ansatte stadig mere uafhængige<br />
af tid og sted?<br />
alle bruger samme system<br />
Teknologiens indtog i Tinget startede for alvor i<br />
sidste halvdel af 1980’erne, nu for mere end 25 år<br />
siden. Disse fremmedelementers indtrængen i en<br />
organisation, der ellers er udrustet med et stærkt<br />
’immunforsvar’, blev budt indenfor med de gode<br />
værdier, som har præget Folketinget gennem 100<br />
år. F.eks. at man i Folketinget kan deles om de<br />
samme ressourcer i bevidstheden om, at ingen vil<br />
forgribe sig på noget, der tilhører andre. Hele den<br />
teknologiske infrastruktur, opbygget siden 1986,<br />
er således skabt ud fra princippet om, at alle<br />
partier og administrative enheder benytter ét og<br />
samme fælles system. Dette princip er ingen<br />
selvfølge. Mange andre parlamenters udgangspunkt<br />
har været at opbygge isolerede systemer til<br />
hver gruppering, ofte med besværlig kompleksitet<br />
og manglende brugervenlighed til følge.<br />
En anden af husets nyttige værdier er det uhøjtidelige<br />
forhold folketingsmedlemmer og ansatte<br />
imellem og medlemmernes parathed til at gøre sig<br />
selvhjulpne. Disse medlemsholdninger har været et<br />
stort aktiv for indførelsen af den nye teknologi.<br />
Hvor andre parlamenter har haft svært ved at få<br />
deres medlemmer i tale og til tasterne og til at<br />
teKnologiens indtog<br />
tage imod hjælp fra husets it-medarbejdere, har<br />
Folketingets medlemmer haft en ukompliceret og<br />
direkte kontakt til it-folkene. I 2004 førte bestræbelserne<br />
i retning af selvhjælp til en naturlig<br />
beslutning om at overgå til ’single-pc-konceptet’.<br />
Medlemmer såvel som ansatte fik stillet én, og kun<br />
én, bærbar computer til rådighed, som medbringes<br />
overalt. Til gengæld blev stationære computere<br />
såvel på Borgen som i hjemmene udfaset.<br />
nem adgang til service<br />
Teknologiens betydning for medlemmernes<br />
hverdag er taget til siden 1987, hvor den nylig<br />
tiltrådte edb-chef, Erik Jepsen, blev suppleret af<br />
2 it-medarbejdere og en sekretær. Her et kvart<br />
århundrede efter er antallet af it-medarbejdere<br />
steget til over 30. Den fysiske placering af<br />
it-hjælpen er rykket fra Borgens udkant til lige ind<br />
i hjertekulen. Kun 10 meter fra Folketingssalen er i<br />
Vandrehallen indrettet et Servicecenter. Her kan<br />
man få hjælp til alt inden for it og telefoni.<br />
Teknologiens nu centrale rolle i medlemmernes<br />
hverdag er nok tydeligst efter et valg. Nu om dage<br />
er det it-medarbejdere, der som de første dagen<br />
efter valgnatten tager telefonisk kontakt til nye<br />
folketingsmedlemmer for at invitere dem til<br />
omgående privatundervisning i Servicecenteret i<br />
husets brug af it og telefoni. Ti dage efter valget<br />
har alle nye medlemmer fået deres it- og telefoniudstyr<br />
af den it-mentor, der er udset til at stå dem<br />
bi, dag og aften, de første par måneder.<br />
oLe sønDergaarD<br />
it-CHef<br />
Z88, en af de første bærbare<br />
computere fra 1989<br />
37
38 teKnologiens indtog<br />
En af de første VAX minidatamater<br />
fra ca. 1988<br />
et georg gearløs-projekt<br />
Uafhængighed af tid og sted har som nævnt været<br />
i fokus. Før mobiltelefonien blev indført i 2004,<br />
udrustedes medlemmerne med søgere til at spore<br />
dem med. Medarbejderne i telefonomstillingen<br />
kunne få søgeren til at bippe, hvis et medlem<br />
skulle indfanges på Christiansborg. Med en<br />
bippende søger kunne man spurte til nærmeste<br />
gangtelefon eller en bordtelefon på et tilfældigt<br />
kontor. Telefonomstillingen kunne derudover på<br />
store tavler aflæse, om en søger var taget eller sad<br />
i sin holder i porten, og på den måde oplyse, om et<br />
medlem befandt sig inden eller uden for Borgen.<br />
Ved overgangen til mobiltelefoner i 2004 udtænkte<br />
konsulenter et tilsvarende tavlesystem med<br />
placering af avancerede sensorer ved husets<br />
indgange og ved dørene til Folketingssalen. Det var<br />
planen, at telefonomstillingen skulle kunne aflæse,<br />
om et medlem og hans eller hendes mobiltelefon<br />
befandt sig i salen, et sted på Christiansborg eller<br />
helt uden for Borgen. Det var og blev et Georg<br />
Gearløs-projekt, og det fungerede som vinden<br />
blæste. Konceptet blev heldigvis opgivet, da man<br />
kom i tanke om, at ingen ville have nævneværdig<br />
glæde af at vide, hvor et medlem befandt sig, og<br />
også i tanke om, at mobiletelefonen og dens<br />
telefonsvarer jo netop var opfundet for at gøre<br />
denne viden helt overflødig.<br />
varmekanaler kom til nytte<br />
Folketingets første it-systemer kørte i slutningen<br />
af 1980’erne på såkaldte VAX-minidatamater fra<br />
firmaet Digital og skærmterminaler med gule eller<br />
grønne tegn. Altså endnu ikke noget med billeder<br />
og grafik. Christiansborgs oprindelige varmekanaler<br />
i de op til 2 meter tykke mure blev i stor stil<br />
anvendt til at trække kabler til de mange VT220terminaler.<br />
Undervejs i kablingsarbejdet stødte<br />
man desværre på en del asbestforurening, og<br />
større reparationsarbejder måtte sættes i gang<br />
med tilsvarende store forsinkelser til følge.<br />
I hold på 8-10 stykker blev i første omgang kontormedarbejdere<br />
undervist i tekstbehandlingssystemet<br />
WPS+, der var en del af en kontorpakke ved<br />
navn All-in-1. Langsomt blev brugerskaren udvidet<br />
til også at omfatte akademiske medarbejdere og<br />
folketingsmedlemmer. Skærmterminalerne<br />
erstattede skrivemaskinerne for dem, der<br />
benyttede systemet.<br />
Der blev gjort meget ud af arkivstrukturen.<br />
Medlemmerne fik egne personlige arkiver, som de<br />
kunne dele med deres sekretærer, og alle i en<br />
folketingsgruppe fik adgang til en stribe fællesarkiver<br />
til brug for den indbyrdes videndeling. Disse<br />
arkivstrukturer fra for 25 år siden kan man stadig<br />
genfinde konturerne af i de dokumentarkiver, der<br />
benyttes i 2013.<br />
Samtidig med undervisningen i All-in-1 var der<br />
gang i udviklingen af de første parlamentariske<br />
registreringssystemer kaldet FTU (Folketingets<br />
Udvalgsaktdatabase) og FTR (Folketingets<br />
Registreringssystem). Disse søgedatabaser var<br />
forbeholdt administrationen.<br />
I 1989 indledte Folketinget sin bærbare æra<br />
En lille skare nørdede medlemmer ønskede at gøre<br />
forsøg med nogle bærbare tekstbehandlingscomputere,<br />
de havde hørt om. Folketingets nuværende<br />
formand, Mogens Lykketoft, tilhørte gruppen af<br />
nørder, og han medbragte sin Z88’er på flere lange<br />
ture i udlandet til at skrive manuskripter på. Det<br />
centrale All-in-1-system var gearet til at kunne<br />
overføre dokumenter til og fra Z88’eren med en<br />
hjemmelavet brugergrænseflade fyldt med et hav<br />
af 'Vent-et-øjeblik’er'. Men det krævede akkuratesse<br />
og koncentration at bruge en Z88. Ét forkert<br />
tryk, og lagerklodsen var tømt for mange timers<br />
skriverier. Hjemkommet fra en af sine lange rejser<br />
i det russiske stirrede Mogens Lykketoft efter et<br />
sådant fejltryk ganske fortabt på sin tømte Z88.<br />
Edb-kontorets popularitet steg markant, da det<br />
med agent 007-metoder lykkedes at genskabe<br />
manuskriptet.<br />
Det er værd at nævne Ritt Bjerregaard og Uffe<br />
Ellemann-Jensen, når talen er om folketingsmedlemmer,<br />
der har taget et medansvar for it-udviklingen.<br />
Begge deltog de frem til deres udtræden i den<br />
såkaldte Edb-styregruppe, hvor medlemmer fra<br />
forskellige partier gav deres besyv med om<br />
retningen for den teknologiske satsning. Til trods<br />
for, at de i den politiske debat begge var skarpe og<br />
indimellem hårdtslående debattører, var det<br />
karakteristisk for dem begge, at de – også når de
teknologiske landvindinger viste sig at være<br />
sumpede områder – opretholdt en positiv og om<br />
nødvendigt overbærende dialog med administrationens<br />
it-medarbejdere.<br />
folketingstidende i spidsen<br />
Tilbage til 90’erne og de nye muligheder for at<br />
producere tekst i store mængder med det nye<br />
WPS+-tekstbehandlingssystem. Mod al sund<br />
fornuft blev det Folketingstidende, der måtte tage<br />
førertrøjen på og udnytte alle det nye systems<br />
mest avancerede muligheder. Kun få af Tidendes<br />
nok mestendels teknologisk relativt konservativt<br />
indstillede medarbejdere var drevet af lysten til at<br />
bruge den nye teknologi. Men det gik alligevel over<br />
al forventning. Dels var der som nu tale om højt<br />
begavede kolleger, dels gjorde Tidendes medarbejdere<br />
deres bedste for at glæde deres nye unge<br />
kolleger i det nyoprettede Edb-kontor. På en<br />
indforstået og respektfuld måde opstod et smukt<br />
makkerskab mellem den gamle garde af Tidendemedarbejdere<br />
og de nye og velmenende edb’ere.<br />
Det er skæbnens ironi, at det igen var Folketingstidende,<br />
der stod for skud, da de i 2007 gik i gang<br />
med at arbejde med det måske mest avancerede<br />
stykke teknologi, der er taget i brug i Folketinget.<br />
Systemet, der fik navnet Edixi, gør det muligt for<br />
Tidendemedarbejderne at omsætte digitale<br />
lydoptagelser af medlemmernes taler i Folketingssalen<br />
til redigerede referater i computerne ved<br />
hjælp af tale-til-tekst. Denne præstation fra<br />
Tidendes side har gjort Folketinget til et foregangsparlament,<br />
hvad angår produktionen af<br />
referater fra møderne i salen. Siden 2009-10 har<br />
referaterne i lighed med lovforslag m.v. alene<br />
foreligget i elektronisk form på en dertil særskilt<br />
indrettet hjemmeside, www.folketingstidende.dk .<br />
samspilsramte systemer<br />
Det er i stigende grad samspillet de mange<br />
systemer imellem, der har gjort, at Folketinget<br />
fungerer mere og mere åbent, effektivt og korrekt.<br />
De første skridt udi samspil blev taget i 1990, da<br />
overførslen af Tidendes referater til Folketingets<br />
trykkeri, J.H. Schultz Grafisk A/S, skete elektronisk.<br />
Den elektroniske post havde dermed samtidig<br />
taget sine første skridt i Folketinget, om end<br />
Edb-kontoret var meget tvivlende over for, om<br />
e-post på længere sigt havde sin gang på jorden.<br />
Siden da er behovet for systemernes samspil øget i<br />
en sådan grad, at man må se i øjnene, at alt dette<br />
samspilleri også kan føre til komplikationer. Det er<br />
blevet daglig kost, at man ikke uden videre kan<br />
sætte gang i udbygningen af ét system, fordi<br />
det er samspilsramt i forhold til et andet system,<br />
der venter på, at et tredje system bliver opgraderet.<br />
teKnologiens indtog<br />
Det er her værd at nævne det særlige samspilsresultat,<br />
der er opnået i forhold til ministerierne.<br />
Næsten al udveksling af dokumenter med ministerierne<br />
foregår nu elektronisk, og lovforslag publiceres<br />
elektronisk på Folketingets hjemmesider i<br />
stedet for at blive omdelt i trykt form. Man har<br />
tilmed taget konsekvensen af virkelighedens<br />
verden derhen, at kravet om ministrenes fyldepensunderskrift<br />
nu er begrænset til et krav om, at den<br />
elektroniske signatur hidrører fra en betroet<br />
medarbejder i ministeriet.<br />
e-mailens debut i folketinget<br />
I 1992 blev det at maile internt til alvor. Men det<br />
var dengang stadig så epokegørende at modtage<br />
en mail, at Edb-kontoret udviklede en særlig<br />
adviseringsmekanisme, der med en morsekode<br />
signalerede til den heldiges søger, at en mail var<br />
tilgået Indbakken.<br />
Tiden var også inde til fysisk at gøre det muligt at<br />
have edb-arbejdspladser også uden for Borgen.<br />
Den første hjemmearbejdsplads med brug af<br />
Olivetti pc’er blev skabt. Der var stadig ingen grafik<br />
på skærmene. Man måtte nøjes med de samme<br />
tegn og gerninger, som VT220-skærmene i<br />
forvejen viste på Christiansborg. Men der var nye<br />
trillende lyde fra de modemmer, der med 200-300<br />
karakterer i sekundet skabte dengang imponerende<br />
højhastighedsforbindelser mellem hjem og<br />
de store VAX-maskiner i Folketinget.<br />
hvor Så?<br />
”MAN SkAl IkkE GRAVE GRøFt<strong>ER</strong>, hVOR d<strong>ER</strong><br />
INGEN GRøFt<strong>ER</strong> <strong>ER</strong>.”<br />
I 1994 blev mails en mere gængs foreteelse, idet<br />
Folketinget nu også kunne udveksle mails med<br />
verdenen uden for murene. Det første store skridt<br />
fra edb-system til kommunikationssystem var<br />
Den første fladskærm på<br />
formandspladsen<br />
39
40 teKnologiens indtog<br />
It-supporterne i arbejde<br />
taget. Men ingen kunne naturligvis forestille sig,<br />
hvad det i fremtiden ville føre til af omvæltninger.<br />
afstemningssystemet<br />
Men der var også nok af andet at tænke på. Chr.<br />
Rovsings bedagede afstemningssystem med<br />
glødelamper til at vise afstemningsresultaterne<br />
var tjenligt til fornyelse. Der fandtes intet på<br />
markedet, der bare lignede det, vi skulle bruge.<br />
Alt skulle igen bygges fra bunden. De monstrøse<br />
diodetavler, der vejede flere ton, kom med kraner<br />
og dårlige nerver ind gennem vinduerne i salen.<br />
Det var absolut ikke noget kønt syn, der mødte en,<br />
da tavlerne blev monteret mod væggen. De lignede<br />
fejlplacerede, slidte skakbrætter. Efter en større<br />
omgang finjustering endte det hele dog heldigvis<br />
med, at afstemningssystemet gjorde den ønskede<br />
lykke og holdt til mosten i mere end 15 år.<br />
Pc’ens indtog<br />
I 1995-96 skete springet til pc-verdenen for alvor.<br />
Det havde af mange grunde trukket ud. Folketinget<br />
var på det punkt bagud i udviklingen. Alle på<br />
Christiansborg fik deres VT220-skærm skiftet ud<br />
til en pc med styresystemet Windows 3.1 og i<br />
tilgift masser af børnesygdomme. Via en 1<br />
megabitforbindelse fik husets brugere for første<br />
gang kendskab til internettets World Wide Web.<br />
Edb-chefen var noget skeptisk over for fænomenets<br />
fremtid. I skrivende stund må imidlertid<br />
nøgternt konstateres, at der nu med Telias<br />
mellemkomst er anlagt en internetkraft med mere<br />
end det 500-dobbelte af den kraft, vi startede<br />
med.<br />
det nordiske it-samarbejde<br />
I forhold til hvem var vi da indimellem bagud? Lige<br />
siden 1988 har de nordiske landes parlamenter<br />
hvert andet år holdt et it-træf. Landerapporterne<br />
har berettet om parlamentslivets gang på it- og<br />
telefronten, og der er blevet holdt mange foredrag<br />
om de fælles udfordringer. I den gode nordiske<br />
broderskabsånd har vi både på kort og på lang<br />
afstand kunnet bruge hinanden til at måle eget<br />
niveau og altså også finde ud af det, når vi<br />
sakkede agterud.<br />
folketingets hjemmeside<br />
Folketingets hjemmeside havde premiere i 1997.<br />
Det var mere end et teknologisk gennembrud. Det<br />
var et opgør med tanken om, at udvalg var for sig,<br />
og at sal var for sig. Offentligheden havde brug for<br />
at se helheder frem for at forstå Folketingets<br />
kryptiske organisationsdiagram. Tidslinjen for en<br />
lovs tilblivelse blev opfundet og de organisatoriske<br />
skel dermed udvisket i den måde, Folketinget<br />
præsenterede sig udadtil på.<br />
Hjemmesiden viste med al tydelighed, at rendyrkede<br />
fritekstdatabaser havde deres begrænsninger.<br />
Søgeresultaterne fra hjemmesiden afhang<br />
meget af, at stamdata var indskrevet med samme<br />
stavemåde alle steder. Og det var ikke fremmende<br />
for fuldstændigheden af et søgeresultat, hvis et<br />
medlem tillod sig at gifte sig og dermed skifte<br />
efternavn midt i valgperioden.<br />
årtusindeskiftet<br />
År 2000 nærmede sig, og Folketingets it-systemer<br />
skulle som resten af verden tjekkes for evnen til at<br />
overleve et årtusindeskift. It-firmaet CSC, det<br />
tidligere Datacentralen, som fra starten havde<br />
været med til at skabe grundlaget for Folketingets<br />
parlamentariske it-systemer, fik til opgave at spore<br />
eventuelle sårbarheder. Overgangen til det næste<br />
årtusinde endte med at foregå fuldstændig<br />
udramatisk.<br />
nye registre<br />
De sidste 10 års teknologiske udvikling i Folketinget<br />
er gået over stok og sten. Lige efter årtusindeskiftet<br />
vandt Mærsk Data en udbudsforretning, der<br />
gik ud på at udskifte de gamle parlamentariske<br />
databaser, FTU og FTR, med et tidssvarende<br />
informationshåndteringssystem. Folketinget<br />
afviste i 2001 resultaterne af de første leverancer<br />
fra Mærsk Data som utilfredsstillende, og det blev<br />
med rettidig omhu besluttet at stoppe samarbejdet<br />
med virksomheden.<br />
Efter en revurdering af projektet i 2002 og ny<br />
udbudsforretning vedrørende et lidt mindre<br />
omfattende system gik opgaven til det norske<br />
Software Innovation, og i 2004 blev TingDok, der<br />
erstattede de tidligere parlamentariske systemer,<br />
bragt til verden. De mange fritekstdatabaser var i<br />
TingDok nu suppleret med masser af kontante<br />
registreringer og relationer. Alt blev fra nu af
hægtet på rette kroge og relateret til rette<br />
sammenhænge. Det var nu muligt at levere<br />
komplette søgeresultater.<br />
Bærbare og smartphones<br />
Den bærbare epoke med single-pc-koncept og<br />
mobiltelefoner fra 2004 førte til yderligere krav fra<br />
medlemmerne om det mobile. Med Svend Auken<br />
som bannerfører indtog de bærbare computere i<br />
2005 Folketingssalen. Der blev installeret strømkabler<br />
i pultene og trådløse routere i væggene. Og<br />
i dag er alle Folketingets lokaleområder gearet til<br />
trådløs kommunikation. Den mobile trend er siden<br />
fortsat, idet alle medlemmer og mange ansatte i<br />
2008 fik smartphones med mulighed for at læse<br />
mails. I 2010 overgik alle til iPhones, og i 2011 har<br />
alle medlemmer yderligere fået stillet en iPad til<br />
deres rådighed.<br />
teKnologiens indtog<br />
fremtiden<br />
Det er ikke godt at vide, hvad der på teknologifronten<br />
i Folketinget skal ske de næste 25 år. Noget<br />
tyder på, at papiret, der i printmængder reduceredes<br />
med 75 pct. efter indførelsen af elektroniske<br />
‘dueslag’ i 2010, nu for alvor bliver truet af<br />
elektroniske alternativer. Måske er begrebet A4 en<br />
anakronisme om bare 5 år. Måske bliver hjemmesiden<br />
som eksistens truet af de apps, der mere<br />
ligner fjernbetjeninger end applikationer i gængs<br />
forstand. Det får vi se, når nogen om 25 år i det<br />
næste jubilæumsskrift tager stafetten op …<br />
41<br />
I 2011 fik alle folketingsmedlemmer<br />
stillet en iPad til rådighed
42 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
fagre, aKtuelle verden – talegenKendelse i folKetinget<br />
FAGRE, AktUEllE V<strong>ER</strong>dEN –<br />
tAlEGENkENdElSE I FOlkEtINGEt<br />
Referatet af Folketingets forhandlinger er siden<br />
efteråret 2007 blevet fremstillet ved hjælp af talegenkendelse,<br />
dvs. et system, der omsætter tale til<br />
tekst. Hvorfor valgte Folketingets Administration<br />
at indføre talegenkendelse, og hvordan fungerer<br />
tale til tekst-systemet?<br />
fra stenografi til talegenkendelse<br />
Siden indførelsen af grundloven i 1849 er talerne i<br />
Folketinget (og tidligere også i Landstinget) blevet<br />
refereret i deres fulde længde. Frem til midten af<br />
det 20. århundrede sørgede stenografer for at<br />
fastholde politikernes ord og sætninger. Da det<br />
blev svært at rekruttere stenografer, der kunne<br />
arbejde i det høje tempo og med den kvalitet, der<br />
krævedes, gik man i 1968 over til at optage<br />
forhandlingerne i Folketingssalen på spolebånd,<br />
som blev skrevet ud på elektrisk skrivemaskine –<br />
fra 1985 på computer – og derefter redigeret.<br />
I 2000 blev spolebåndoptagelserne erstattet af<br />
et digitalt optagelsessystem, og frem til 2007 blev<br />
referatet produceret i to tempi: En medarbejdergruppe,<br />
tekstbehandlerne, skrev ordret af, hvad<br />
der blev sagt på Folketingets talerstol; desuden<br />
opdelte de teksten i afsnit og satte komma, punktum<br />
m.v. En anden medarbejdergruppe, referenterne,<br />
redigerede talerne; det vil sige, at de bl.a.<br />
omsatte talesproget til talesprogsnært skriftsprog.<br />
I starten af 2000-tallet skulle man udskifte det<br />
daværende it-system til indskrivning og redigering,<br />
fordi det var baseret på en forældet teknik. I den<br />
forbindelse valgte Folketingets Administration i<br />
2003 at indhente viden om tale til tekst-systemer<br />
anvendt i andre parlamenter, der er sammenlignelige<br />
med det danske. Baggrunden var bl.a., at det<br />
blev stadig sværere at rekruttere og fastholde<br />
kvalificerede tekstbehandlere under de gældende<br />
ansættelsesbetingelser.<br />
Dengang var der endnu ikke udviklet et dansk tale<br />
til tekst-system, og man kontaktede derfor Videnskabsministeriet,<br />
som i samarbejde med Kulturministeriet,<br />
DR og TV2 stod for udviklingen af et<br />
dansk system. Desuden fik man Center for Sprog-<br />
teknologi, Københavns Universitet, til at foretage<br />
en afdækning af markedet. Konklusionen var, at<br />
det ville være muligt at få leveret og implementeret<br />
et dansk tale til tekst-system af tilfredsstillende<br />
kvalitet inden udgangen af 2007.<br />
På den baggrund besluttede Folketingets Præsidium<br />
i 2005, at referatet af forhandlingerne for<br />
fremtiden skulle produceres ved hjælp af et tale til<br />
tekst-system, der skulle udvikles til Folketinget.<br />
Systemet blev taget i brug ved fremlæggelsen af<br />
finanslovforslaget i efteråret 2007.<br />
udviklingen af folketingets system<br />
Vores system er udviklet og implementeret af<br />
Sirius IT i samarbejde med Prolog Development<br />
Center A/S og Max Manus A/S. De to sidstnævnte<br />
firmaer har specialiseret sig inden for bl.a. talegenkendelse<br />
og indgår i partnerskab med Philips<br />
Speech Recognition Systems, der har leveret<br />
software til systemet.<br />
I opstillingen af krav til systemet, herunder brugervenlighed,<br />
kunne vi trække på de erfaringer, som<br />
Vejle Sygehus, DR og TV2 havde gjort sig med<br />
udviklingen af de tale til tekst-systemer, de tidligere<br />
havde indført som de første i Danmark. Derudover<br />
er brugerne af systemet blevet inddraget i<br />
udviklingen af vores system for at sikre, at brugergrænseflader<br />
o.a. på den bedst opnåelige måde<br />
imødekommer brugernes behov. Systemet er<br />
integreret med Folketingets digitale lydoptagelsessystem,<br />
Folketingets dokumentbehandlingssystem,<br />
Folketingets hjemmeside, ordbøger og andre<br />
arbejdsredskaber.<br />
tale til tekst-systemets opbygning<br />
Folketingets talegenkendelsessystem består af tre<br />
komponenter:<br />
• en akustisk profil af referenten<br />
• en ordbog<br />
• en sprogmodel<br />
Den akustiske profil er en statistisk model/<br />
matematisk repræsentation af sprogets lyde.<br />
anne Jensen<br />
reDaktionssekretær<br />
Den samlede varighed af<br />
møderne i Folketingssalen<br />
eksklusive pauser var 724<br />
timer i 2003-04, 593 timer i<br />
2006-07 og 514 timer i<br />
2010-11<br />
43
44 fagre, aKtuelle verden – talegenKendelse i folKetinget<br />
Systemet er leveret med en standardmodel for<br />
dansk, som tilpasses den enkelte referent, ved at<br />
han/hun indtaler 1 times tekst, inden systemet<br />
tages i brug. Referentens udtale af fonemerne i<br />
dansk gemmes i den statistiske model, og derved<br />
bliver den akustiske profil specifik for den enkelte<br />
referent. Den forbedres, i takt med at referenten<br />
bruger systemet.<br />
Ordbogen indeholder ca. 110.000 ord og er opbygget<br />
på baggrund af de sidste 10 års referater; den<br />
er fælles for alle brugere. Vi opdaterer løbende<br />
ordbogen med nye ord, f.eks. rødvinsreform og<br />
CO2-udslip og navne på nye folketingsmedlemmer.<br />
Hvert ord er opført i skrevet form og i en fonetisk<br />
transskription (lydskrift), og alle nødvendige<br />
former af et ord skal lægges ind i ordbogen, hvilket<br />
f.eks. betyder, at vi både opfører rødvinsreform,<br />
rødvinsreformen og rødvinsreformens.<br />
formandenS trængSler<br />
”Taleren: kUkkUk!<br />
Formanden: jEG FORStOd IkkE, At dEt VAR EN<br />
tAlE, MEN dEt FORStåR jEG NU.”<br />
Sprogmodellen er en statistisk baseret beskrivelse<br />
af, hvordan ord kan følge efter hinanden, dvs. sandsynligheden<br />
for, at et bestemt ord følger efter et<br />
andet. Den er udviklet ved at træne systemet på<br />
de sekvenser af ord, som forekommer i de sidste<br />
10 års folketingsreferater. Der er således ingen<br />
syntaks i sprogmodellen, og det betyder, at der<br />
ikke indgår nogen som helst information om, hvilken<br />
ordklasse et ord tilhører, og hvilken syntaktisk<br />
funktion et ord har i en given streng af ord. Det<br />
betyder, at systemet ikke skelner mellem, at ordet<br />
lærer er et verbum bøjet i nutid og udsagnsled i<br />
sætningen De unge lærer ikke nok matematik, og<br />
at ordet lærer er et navneord og indgår i grundleddet<br />
i sætningen En ung lærer har lang forberedelsestid.<br />
Sprogmodellen forbedres, efterhånden som man<br />
anvender systemet, dvs. systemet lærer af at<br />
behandle nye strenge af ord.<br />
Hvordan omsætter systemet tale til tekst?<br />
5 minutter efter at en tale er blevet holdt på Folketingets<br />
talerstol, kan referenten lytte til den og<br />
begynde indtalings- og redigeringsarbejdet. Referenten<br />
lytter til en eller flere sætninger og indtaler<br />
derefter sætningen, samtidig med at han/hun<br />
redigerer den.<br />
Den dikterede tale omsættes til tekst, ved at<br />
systemet sammenligner strengen af lyde i de<br />
dikterede ord med lydene i den akustiske model.<br />
Systemet finder den streng, der bedst svarer til<br />
den dikterede lyd, og sammenligner så med de<br />
fonetiske transskriptioner af ord, der ligger i systemets<br />
ordbog, for at finde ord, der bedst svarer til<br />
de dikterede. Derefter bruges sprogmodellen til at<br />
finde den mest sandsynlige tekststreng. Gennem<br />
de processer finder systemet altså den mest sandsynlige<br />
overensstemmelse mellem det dikterede<br />
og det, der ligger i ordbogen og i sprogmodellen;<br />
og systemet omsætter så det indtalte til en tekst<br />
på referentens skærmbillede.<br />
Hvis udtalen af det dikterede ord er enslydende<br />
med et andet ords udtale som f.eks. hver og vejr,<br />
finder systemet flere ord i ordbogen, hvis transskription<br />
svarer til det dikterede ords. Ordene<br />
forekommer måske med forskellig frekvens, så<br />
systemet bruger derfor også sprogmodellen til at<br />
finde den mest sandsynlige tekststreng, som de<br />
fundne mulige ord kan indgå i. Systemet afstemmer<br />
så de sandsynligheder med hinanden, finder<br />
den mest sandsynlige sekvens af ord og omsætter<br />
talen til tekst.<br />
ukendte ord<br />
Det forekommer af og til, at medlemmerne af<br />
Folketinget i deres taler bruger ord, som ikke ligger<br />
i systemets ordbog. Dem kan systemet naturligvis<br />
ikke genkende. I stedet omsætter systemet ordet<br />
til det ord i ordbogen, hvis udtale ligger tæt på det<br />
indtalte ords. Et par eksempler på det er følgende:<br />
Referenten indtalte … kommunikere via Facebook,<br />
systemet omsatte det til … kommunikere via fisk.<br />
Referenten indtalte Undtagelse fra reglen gælder<br />
tvangskonvertering, mens systemet genererede<br />
teksten Undtagelse fra reglen gælder Tange Sø og<br />
Beijing. Hverken Facebook eller tvangskonvertering<br />
lå på det tidspunkt i systemets ordbog, så referenten<br />
måtte taste de rigtige ord ind i teksten.<br />
Sammensatte ord, der ikke ligger i ordbogen, men<br />
hvis led ligger i ordbogen, omsættes til to ord,<br />
f.eks. blev ordet porteføljeaktier omsat til<br />
sekvensen portefølje aktier.<br />
systemet lærer<br />
Som omtalt ovenfor sker der en forbedring af både<br />
den akustiske profil og sprogmodellen, i takt med<br />
at systemet anvendes. Forbedringen foregår på<br />
den måde, at systemet sammenligner den genkendte<br />
tekst og den eventuelt rettede tekst, dvs.<br />
rettelser, der er sket ved indtaling. Nye sekvenser<br />
af kendte ord vil derefter indgå i den statistiske<br />
sprogmodel. Ord, som systemet ikke har genkendt,<br />
fordi de ikke ligger i dets ordbog, og som referenterne<br />
derfor har rettet ved indtastning, opføres
automatisk på en liste og kan derefter lægges ind i<br />
ordbogen.<br />
Problemer ved talegenkendelsen<br />
På trods af at tale til tekst-systemet fortløbende<br />
lærer nye sekvenser af ord, er der nogle problemer<br />
med genkendelsen. Det gælder især på følgende<br />
områder:<br />
1. Homofoner, dvs. ord, der udtales ens, men som<br />
har forskellig betydning.<br />
Referenten dikterer f.eks. Det har hverken fremmet<br />
samarbejdet eller de resultater, man har opnået…<br />
Er den tanke ministeren fremmed? Den korte<br />
tillægsform fremmet og tillægsordet fremmed<br />
udtales på samme måde, og systemet genererer<br />
teksten Det har hverken fremmed samarbejdet<br />
eller de resultater, man har opnået… Er den tanke<br />
ministeren fremmed?<br />
Ved de udsagnsord, hvis rod ender på vokal efterfulgt<br />
af -r, f.eks. køre, udtales navneformen køre og<br />
nutidsformen kører på samme måde. Nogle gange<br />
danner systemet den forkerte form som i Vi kan<br />
ikke se, hvordan det skal kunne kører godt og Det<br />
gælder om, at alle lære at følge reglerne.<br />
De to forholdsord af og ad udtales begge a, og<br />
systemet omsætter af og til dikteret ad til af som i<br />
Det bringer os ingen vegne at gå videre af den vej.<br />
Dette problem kan til en vis grad undgås, ved at<br />
man udtaler ad med såkaldt blødt d. Men referenterne<br />
skulle gerne kunne bruge systemet uden at<br />
lægge deres udtale radikalt om.<br />
Også infinitivpartiklen at og bindeordet og kan<br />
udtales ens, nemlig å, så vi kan opleve, at systemet<br />
danner teksten Og komme videre i debatten synes<br />
ikke muligt nu, selv om der blev dikteret At komme<br />
videre i debatten synes ikke muligt nu. Problemet<br />
kunne imødegås ved altid at bruge udtalen åw af<br />
ordet og; også det ville gøre indtalingen mindre<br />
ubesværet, for den udtale af og ligger ikke lige på<br />
tungen hos de fleste sprogbrugere.<br />
Systemet skelner ikke altid mellem næstenhomofoner<br />
som f.eks. ven og vend, hvis udtale kun<br />
adskiller sig ved, at vend udtales med stød og ven<br />
uden. Det skyldes, at stød ikke indgår i systemets<br />
akustiske model, og transskriptionen af ordene i<br />
ordbogen omfatter derfor ikke angivelse af stød.<br />
2. Sekvenser af enstavelsesord, hvoraf flere er<br />
ubetonede.<br />
Af og til bliver ikke alle enstavelsesord i en sekvens<br />
omsat til tekst. Der dikteres f.eks. Vi har jo lige haft<br />
en lignende oplevelse, som genereres til Vi lige<br />
fagre, aKtuelle verden – talegenKendelse i folKetinget<br />
haft en lignende oplevelse. Mest problematisk er<br />
det, hvis ordet ikke mangler i teksten: Sundhedsministeren<br />
har ikke haft området i lang tid omsættes<br />
til teksten Sundhedsministeren har haft<br />
området i lang tid.<br />
3. Ord, der efterfølges af ord med initialt s-.<br />
Referenten dikterer f.eks. Hr. Peter Christensen<br />
sagde det så tydeligt, mens systemet omsætter<br />
det til Hr. Peter Christensens sagde det så tydeligt.<br />
Eller der bliver indtalt Ministerens svar lader meget<br />
tilbage at ønske, som omsættes til teksten Ministeren<br />
svar lader meget tilbage at ønske.<br />
De ovennævnte problemer med genkendelsen<br />
eksisterer stadig, 2 år efter systemet blev taget i<br />
45<br />
Foran statsminister Helle<br />
Thorning-Schmidt på talerstolen<br />
sidder referenten, der registrerer i<br />
systemet, når en ny taler begynder.<br />
Referenten skal i det hele taget<br />
være hurtig på fingrene, for hvis der<br />
ikke er afstemninger, kommer der<br />
ca. 8.000 ord i timen over<br />
tændernes gærde.
46 fagre, aKtuelle verden – talegenKendelse i folKetinget<br />
EKSAMEN TIL STENOGRAF-ØNSKEJOB<br />
Der blev i gaar paa Christiansborg holdt eksamen til en af de mest<br />
eftertragtede stillinger, en stenograf kan faa – jobbet som folketingsstenograf.<br />
Der er hvert aar langt flere ansøgere, end man har<br />
anvendelse for – til gengæld kan man udsortere sig de allerbedste<br />
stenografer. Folketingets formand har med mellemrum talt om, at<br />
man af økonomiske grunde skulle gaa over til optagelse af Folketingets<br />
forhandlinger paa lydbaand, men det bliver altsaa ikke foreløbig.<br />
Nu er et nyt hold stenografer antaget. Her ses i forreste<br />
række eleverne Edith Lillian Nielsen og Aase Henny Nielsen, samt<br />
i anden række Kitty Kling og Finn Holle. Bureauchef Eigil Olsen<br />
staar tilhøjre og dikterer, og i forgrunden sidder censor, overstenograf<br />
Lund. I baggrunden folketingssekretær Johs. Thorborg.<br />
Stenografien i Folketinget blev<br />
afskaffet i 1968, men næsten lige<br />
indtil da blev der hvert efterår<br />
afholdt eksamener, når der var<br />
stenografstillinger ledige. Dette<br />
udklip stammer fra Berlingske<br />
Aftenavis fra den 19. september<br />
1959.<br />
brug, og altså på trods af at systemets sprogmodel<br />
har haft 2 år til at lære de omtalte ordsekvenser at<br />
kende.<br />
Fejlene i den tekst, systemet genererer, skal selvfølgelig<br />
rettes, inden referatet sættes på Folketingets<br />
hjemmeside. Dog er netop de ovennævnte<br />
fejltyper lette at læse henover, og derfor kræver<br />
arbejdet med tale til tekst-systemet en større<br />
grad af koncentration og omhu af referenterne<br />
end tidligere.<br />
Helt ny arbejdsmetode<br />
I Folketingstidende findes der ikke mere tekstbehandlere,<br />
men udelukkende referenter. Før vi<br />
indførte talegenkendelsessystemet, redigerede<br />
referenterne ved at læse den udskrift af den rå<br />
tekst, som tekstbehandlerne havde fremstillet.<br />
Nu skal referenterne først lytte til sekvenser af<br />
en tale, og mens de lytter til en sekvens, skal de<br />
samtidig redigere for derefter at indtale det<br />
redigerede. Det er dermed en ganske anden og<br />
ny arbejdsmetode, som referenterne har måttet<br />
lære sig selv gennem at arbejde med systemet<br />
og udveksle erfaringer.<br />
Arbejdsmetoden kan nemlig ikke sammenlignes<br />
med, hvordan en simultantolk arbejder, for referenten<br />
skal ikke blot videregive indholdet af, hvad<br />
en taler har sagt fra Folketingets talerstol, nej,<br />
referenten skal holde sig så tæt som muligt til de<br />
sproglige udtryk, som folketingsmedlemmerne har<br />
anvendt, og omsætte talesprog til talesprogsnært<br />
skriftsprog. Desuden skal referenten bryde talestrengen<br />
op med punktummer og sætte komma<br />
og andre tegn, mens han/hun dikterer. Oftest kan<br />
referenten ud over syntaksen bruge intonationen<br />
(sætningsrytmen) til at afgøre, hvor en helsætning<br />
slutter. Andre gange er det ikke så klart, hvor<br />
taleren slutter en helsætning, eller hvordan en<br />
ledsætning hænger sammen med et efterfølgende<br />
sætningsfragment, og referenten skal så overveje,<br />
hvordan der kan skabes syntaktisk sammenhæng i<br />
talen. Derudover skal referenten rette faktuelle fejl<br />
og fortalelser i talerne.<br />
Hvorfor indtaler politikerne ikke direkte i tale til<br />
tekst-systemet? Der er flere grunde til, at systemet<br />
ikke kan anvendes i Folketingssalen, så folketingsmedlemmer<br />
ville kunne indtale deres taler direkte.<br />
For det første kræver opbygningen af en akustisk<br />
profil, at man indtaler mindst 1 times tekst, og en<br />
forbedring af profilen forudsætter, at man løbende<br />
indtaler i systemet. Nogle folketingsmedlemmer er<br />
sjældent på talerstolen, hvilket ville betyde, at<br />
systemet ikke ville kunne omsætte deres tale til<br />
tekst med et tilfredsstillende resultat.<br />
For det andet begynder opbygningen af den<br />
akustiske profil med, at den mikrofon, man indtaler<br />
i, indstilles til lydforholdene i det lokale, man<br />
arbejder i, og den lydstyrke, man taler med. Hvis<br />
lydforholdene og lydstyrken for indtalingen<br />
ændres, skal man igen justere mikrofonen. Det vil<br />
ikke være muligt i Folketingssalen, hvor lydforholdene<br />
ikke kan holdes konstante, f.eks. står talerne<br />
ikke i samme afstand fra mikrofonen, og hvor<br />
talerne taler med forskellig lydstyrke.<br />
For det tredje opnås den optimale genkendelse, når<br />
man taler tydeligt og ikke alt for hurtigt, man skal<br />
nærmest tale som en nyhedsoplæser. Det kan man<br />
hverken forlange eller forvente at folketingsmedlemmer<br />
skal. Eftersom der er taletidsregler under<br />
Folketingets forhandlinger, vil en taler udnytte sin<br />
taletid så effektivt som muligt, og det kan betyde,<br />
at han/hun taler meget hurtigt. Det kan også<br />
betyde, at han/hun afbryder sig selv og starter på<br />
en ny sætning, laver fortalelser eller kommer til at<br />
bruge et forkert ord.<br />
For det fjerde nævner politikerne selvfølgelig ikke,<br />
hvor der skal være punktum, komma m.v. i deres<br />
taler.
Af disse fire grunde kan systemet ikke anvendes af<br />
folketingsmedlemmerne i Folketingssalen. Og selv<br />
om de opbyggede en akustisk profil og lydforholdene<br />
kunne holdes konstante m.v., skulle deres<br />
taler redigeres, herunder rettes for faktuelle fejl og<br />
fortalelser, inden de kunne lægges på Folketingets<br />
hjemmeside.<br />
ønsker til et fremtidigt system<br />
Vores tale til tekst-system genkender hurtigt<br />
meget tale med bl.a. de undtagelser, der er nævnt<br />
ovenfor. For at imødegå de fejl kræves et ganske<br />
andet tale til tekst-system, nemlig et system, som<br />
er tilpasset det danske lydsystem på den måde, at<br />
transskriptionen af ordene i systemets ordbog bl.a.<br />
omfatter stød. Desuden burde der indgå information<br />
om, hvilken ordklasse ordene i ordbogen<br />
tilhører, og hvilken bøjningsform de har. Endvidere<br />
skulle den statistisk baserede sprogmodel trænes<br />
på et større antal tekster, så den fra starten omfattede<br />
flere mulige strenge af ord, og sprogmodellen<br />
skulle kombineres med en regelbaseret<br />
model, dvs. syntaktisk information om, hvilke<br />
sætningstyper der findes i dansk, og hvilke(n)<br />
syntaktisk(e) funktion(er) et ord kan have, f.eks.<br />
at kun et udsagnsord, der er bøjet i tid, kan være<br />
udsagnsled i en sætning.<br />
Et sådant system findes ikke endnu, heller ikke til<br />
genkendelse af engelsk; men vi har da lov til at<br />
håbe, at forskning i især kombinationen af en<br />
statistisk og en syntaktisk baseret sprogmodel,<br />
men også i udvikling af bedre statistisk baserede<br />
sprogmodeller vil bringe os nærmere et endnu<br />
bedre talegenkendelsessystem i en fager og nær<br />
verden.<br />
Arbejdsstation<br />
Lydafspilningsmodul<br />
Filsystem<br />
og<br />
ADO.NET<br />
MURF-system<br />
fagre, aKtuelle verden – talegenKendelse i folKetinget<br />
Denne artikel blev første gang publiceret i Mål +<br />
Mæle for april 2010. Siden har Folketinget<br />
besluttet at udskifte Max Manus-delen og Word<br />
med en anden editor, der er RTF-baseret, så man<br />
ikke længere er afhængig af Microsofts opdateringer<br />
af Word og Microsoft Office. Samtidig har<br />
Prolog Development Center overtaget hele<br />
ansvaret for talegenkendelsessystemet. Selve<br />
SpeechMagic-systemet er blevet overtaget af det<br />
USA-baserede Nuance, der er førende inden for<br />
tale til tekst-genkendelse.<br />
TransEditor TransPortal Annotationsklient<br />
Tale til tekstmodul<br />
Tale til tekstserver(e)<br />
Forretningslogik og dataobjekter<br />
Data Access<br />
NHibemate<br />
ADO.NET Filsystem<br />
Indskrivningsdatabase<br />
TingDoknetværksdrev<br />
Administration<br />
TingDokservicefacade<br />
Systemkald<br />
47<br />
Overordnet arkitekturdiagram for<br />
tale til tekst-systemet i Folketingstidende<br />
Windowssystem<br />
Planlægningsmodul<br />
Active<br />
Directory<br />
MURF-server Tale til tekst-server(e) MS SQL 2006 TingDok-server Domæneserver<br />
SOAP<br />
Referenten lytter til en taler i<br />
headsettet og indtaler referatet i<br />
computeren, der omformer ordene<br />
til tekst på skærmen<br />
LDAP
48 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
100 åR MEd FUldt tRyk på<br />
100 år er lang tid. Men faktisk rækker Rosendahls-<br />
Schultz Grafisks samarbejde med Folketinget mere<br />
end dobbelt så mange år tilbage. Derfor vil det<br />
også være forståeligt for de fleste, at vi føler os<br />
som en del af den fantastiske myretue og<br />
arbejdsplads, som Folketinget i sandhed er.<br />
Selv skal jeg hele 43 år tilbage i kalenderen for at<br />
finde min første arbejdsdag som ung håndsætter<br />
hos det, der dengang var et komplet trykkeri med<br />
12 håndsættere, 4 trykkere og en pålæggerske, fru<br />
Hansen. Jeg afløste senere faktor Axel Hvidberg,<br />
der nåede at have 50 års jubilæum i trykkeriet.<br />
Trykkeriet i Folketinget var en satellit af hovedtrykkeriet<br />
i Møntergade og havde til huse i kælderen<br />
ud til Rigsdagsgården med indgang til højre for<br />
hovedtrappen. En af de vigtigste opgaver var den<br />
daglige produktion af Folketingstidende, som på<br />
det tidspunkt stadig skete med lange spalter i bly.<br />
Hver eneste dag bragte lastbiler således bakker<br />
med blysats frem og tilbage mellem hovedtrykkeriet<br />
og trykkeriet på Christiansborg, ligesom<br />
cykelbude sørgede for at bringe korrekturtryk frem<br />
og tilbage mellem trykkeriet og Folketingets<br />
”korrektører”. Sådan hed de frem til slutningen af<br />
1980’erne, hvor de kom til at hedde ”tekstrevisorer”,<br />
inden de engang i 1990’erne blev til ”referenter”.<br />
nye tider og ny teknik<br />
Mod slutningen af 1980’erne skrumpede trykkeriet<br />
ind, i takt med at ny teknik begyndte at tage over.<br />
Vi flyttede derfor til andre lokaler med indgang fra<br />
Kongeporten, hvilket faldt sammen med, at blyet<br />
blev erstattet med den såkaldte ATMS-teknik, hvor<br />
Folketingstidende blev trykt i endeløse rækker på<br />
baggrund af film. Men stadig med daglige<br />
transporter frem og tilbage mellem trykkeriet i<br />
Møntergade og Folketinget.<br />
Senere igen blev ATMS erstattet af disketter.<br />
Dermed blev transporterne til trykkeriet pludselig<br />
betydeligt nemmere, hvilket i øvrigt var meget<br />
bekvemt, da hovedtrykkeriet i mellemtiden var<br />
flyttet fra Møntergade til Ottiliavej i Valby. Endnu<br />
100 år med fuldt tryK På<br />
senere blev også disketterne overflødiggjort, da<br />
det blev muligt at overføre opsætningen af<br />
Folketingstidende direkte til trykkeriet pr. kabel. En<br />
teknik, der holdt ved, indtil Folketingstidende fra<br />
og med folketingsåret 2009-10 alene udkom som<br />
onlineversion – og en epoke på flere hundrede år<br />
og tusinder og atter tusinder af trykte eksemplarer<br />
fandt sin slutning.<br />
et livsstilsjob<br />
Rosendahls-Schultz Grafisk har i dag 3 medarbejdere<br />
fast stationeret på Christiansborg. Vi holder<br />
til i Kirkeløngangsbygningen og har absolut ingen<br />
spruttende trykmaskiner. I stedet er vores opgave<br />
nu af en karakter, der klares på computer. Det<br />
gælder eksempelvis korrekturgangen i forbindelse<br />
med skriftlige fremsættelser af lovforslag og<br />
koordinationen mellem Lovsekretariatet og vores<br />
trykkeri i Albertslund.<br />
Mange af de opgaver, vi er involveret i, har i sagens<br />
natur en stærk sammenhæng med de ting, der<br />
sker i Folketingssalen. Det betyder også, at vi<br />
mange gange ”er på” til langt ud på natten – og at<br />
49<br />
tommy krUse<br />
afDeLingsLeDer, rosenDaHLs-sCHULtz<br />
grafisk a/s<br />
Schultz Grafisks håndsætteri ca.<br />
1950 i kælderen, hvor der nu er<br />
besøgsindgang.
50 100 år med fuldt tryK På<br />
Medarbejderne hos Rosendahls-<br />
Schultz Grafisk A/S, afdelingen i<br />
Folketinget. Fra venstre er det<br />
Tommy Kruse, Susanne Jensen og<br />
Preben Zeuner.<br />
vores job i det hele taget er af den slags, der i høj<br />
grad er drevet af interesse og fascination. Og ja,<br />
der har været mange tålmodighedstest gennem de<br />
seneste 43 år. Men samarbejdet og dialogen med<br />
både medarbejdere, embedsmænd og politikere<br />
har hele vejen igennem gjort, at de fleste arbejdsdage<br />
ikke alene har været forskellige, men i høj<br />
grad også sjove.<br />
romertal blev ikke lært på én dag<br />
Apropos sjov har de mange år på Christiansborg<br />
også budt på en perlerække af episoder, der har<br />
fået smilebåndene på overarbejde. Jeg husker for<br />
eksempel en episode fra den tid, hvor alle<br />
lovforslag var nummereret med arabertal, mens<br />
beslutningsforslag var nummereret med romertal.<br />
Nu kan specielt de høje romertal som bekendt<br />
være lidt af en prøvelse at afkode, og sådan var<br />
det da også for en af de politikere, der i næsten<br />
20 år var en af de mere markante af slagsen på<br />
Borgen. En aften mødte jeg ham således på en af<br />
gangene, hvor han stoppede mig og klagede sin<br />
nød over, at det var så svært at læse nummereringen<br />
af beslutningsforslagene. I det samme kom en<br />
af Folketingets betjente forbi, og han kastede sig<br />
straks ud i en særdeles pædagogisk forklaring, der<br />
efterlod den kære politiker begejstret over endelig<br />
at have fået styr på romertallene. Han takkede<br />
derfor mange gange, hvorefter betjenten med et<br />
smil på læben sagde: ”Ingen årsag – og kig endelig<br />
forbi i morgen, så skal jeg også gerne lære dig<br />
arabertallene.” Efter en kort tænkepause udbrød<br />
politikeren nu – i ramme alvor (og på solidt<br />
vestjysk): ”Nej, hvor er det virkelig pænt af dig.<br />
Det vil jeg helt sikkert benytte mig af”.
folKetingets loKaler under forandring<br />
FOlkEtINGEtS lOkAl<strong>ER</strong> UNd<strong>ER</strong><br />
FOR A NdR ING<br />
Siden 1988 er Folketingets lokaleområde vokset<br />
ganske betragteligt som følge af, at Folketinget<br />
har overtaget Christian IV’s smukke Provianthus<br />
samt ejendommen Christians Brygge nr. 6, som<br />
ligger i forbindelse med Provianthuset ud mod<br />
havneområdet. Bygningen på Christians Brygge<br />
har tidligere huset bl.a. det daværende Landbrugsog<br />
Fiskeriministerium, og det er grunden til, at<br />
bygningen i folketingsjargon kaldes Land og Fisk<br />
eller L-bygningen.<br />
I de sidste 10-15 år har Folketingets lokaler<br />
gennemgået en større forandring, som indebærer<br />
udnyttelse af passive kvadratmeter i arkiver og<br />
depoter, som er blevet omdannet til aktive<br />
kvadratmeter i form af kontorer.<br />
Derudover er der sket en gennemgribende modernisering<br />
samt ændring af farvesætningen på<br />
gangarealer og i udvalgsværelser, gruppeværelser<br />
og øvrige mødeværelser. Disse forandringer er<br />
blevet fremhævet med en moderne lyssætning,<br />
møblering samt spændende udsmykninger af<br />
gangarealer og mødeværelser.<br />
I de sidste 25 år er der kommet mere end 25<br />
meget spændende rumudsmykninger, der sammen<br />
med lys og farver har løftet det æstetiske udtryk<br />
af Folketingets mange mødeværelser, gangarealer<br />
m.v. Det er Folketingets Kunstudvalg med interne<br />
og eksterne sagkyndige medlemmer, der har<br />
rådgivet Folketinget om de mange udsmykninger.<br />
Denne grundlæggende ændring af udtrykket af<br />
Folketingets lokaler og gangarealer fra at være grå,<br />
støvede og lidt kedelige til at være en moderne<br />
arbejdsplads med respekt for de historiske<br />
rammer, er blandt de mest synlige forandringer, der<br />
er sket siden år 2000, og som bliver beundret af<br />
medlemmer, ansatte, besøgende og tv-seere.<br />
større sikkerhed<br />
En anden væsentlig forandring, der er sket i Folketingets<br />
bygninger, er den forøgelse af sikkerheden,<br />
som har været nødvendig at gennemføre især som<br />
konsekvens af terrorangrebet 11. september 2001<br />
på World Trade Center i New York. Dette har<br />
medført ombygning af vagtområdet ved Folketingets<br />
hovedindgang og i Provianthuset samt<br />
etablering af en besøgsindgang med person- og<br />
bagagescannere og et publikumsvendt besøgsområde<br />
i tilknytning hertil.<br />
Siden 1998 har byggearbejderne været styret af<br />
Folketingets arkitekter, Henrik Levison og Dorthe<br />
Andersen.<br />
Nedenfor gennemgås de vigtigste og mest synlige<br />
bygningsmæssige ændringer, der er sket i perioden<br />
1988-2013.<br />
1991: finansudvalgets mødeværelse<br />
Grundlæggende istandsættelse af lokalet og<br />
etablering af den azurblå himmelkuppel, som<br />
hvælver sig over den venezianske krystallysekrone;<br />
den har hængt i guvernørboligen på St. Croix på de<br />
Dansk-Vestindiske Øer, inden de blev solgt til USA i<br />
1917. Malerierne er udført af Jens Søndergård.<br />
Jens CHr. JaCobsen<br />
CHefkonsULent<br />
51<br />
Finansudvalgets mødeværelse med<br />
den smukke himmelkuppel. Det<br />
skulle oprindelig indgå i den del af<br />
Christiansborg Slot, som Kong<br />
Christian X rådede over.
52 folKetingets loKaler under forandring<br />
Tre gange Bjørn<br />
I Provianthusets hovedadgangsrum<br />
bag Den Rosenbergske Trappe har<br />
professor og billedhugger Bjørn<br />
Nørgaard lavet nogle fantasifulde<br />
gulvmosaikker i forskellige sorter<br />
træ, metal og sten. Desuden har<br />
han udformet et siddemøbel med<br />
den lille finurlighed, at man fra en<br />
bestemt vinkel fra etagen ovenover<br />
kan få øje på en snerrende bjørn<br />
med konturerne af en lille bjørn<br />
ovenpå. Siddemøblet havde intet<br />
navn, men en konkurrence blandt<br />
Folketingets medarbejdere i 1994<br />
resulterede i navnet ’Det gyldne π’<br />
(pi).<br />
1991-92: Provianthuset<br />
Folketinget var i slutningen af 1991 begyndt at<br />
flytte ind i de nyetablerede kontorer i Provianthuset,<br />
som er en del af Christian IV’s flådeanlæg fra<br />
starten af 1600-tallet. Mellem Provianthuset og<br />
Tøjhuset (i dag Tøjhusmuseet) lå et havnebassin,<br />
som gennem et smalt havneindløb, hvor i dag Det<br />
Kongelige Biblioteks gamle bygning ligger, gav<br />
adgang til havnen og dermed til Øresund og<br />
Østersøen.<br />
Bygningen, der endnu ikke var færdigrenoveret,<br />
brød i brand i februar 1992, og dette forsinkede<br />
Folketingets ibrugtagning af bygningen i mange<br />
måneder. Efter at bygningen var blevet færdiggjort,<br />
overtog Folketinget hele bygningen bortset<br />
fra den nordlige halvdel af stuetagen, hvor Rigsarkivet<br />
har sin læsesal og publikumsekspedition.<br />
Bygningen rummer på 5 etager kontorer og mødelokaler<br />
til Folketingets medlemmer, Folketingets<br />
Administration og Statsrevisorernes Sekretariat.<br />
Der blev i forbindelse med istandsættelsen af<br />
bygningen udført en række store udsmykningsopgaver,<br />
herunder Hans Chr. Rylanders monumentale<br />
udsmykning i stueetagen, som det tog ham 14 år<br />
at færdiggøre, Bjørn Nørgaards gulv og siddemøbel<br />
på 1. sal samt Lars Ravns blomsterskulptur, der<br />
gennembryder etageadskillelsen mellem 1. og 2.<br />
sal.<br />
1995: l-Bygningen<br />
En del af Erling Olsens ”Olsenplan” (formand for<br />
Folketinget 1994-98) var at skaffe flere lokaler til<br />
Folketinget til brug for den forøgede bemanding,<br />
især i folketingsgrupperne. Ud over Provianthuset<br />
overtog Folketinget det tidligere Landbrugs- og<br />
Fiskeriministeriums bygning på Christians Brygge<br />
nr. 6. Bygningen rummer på 5 etager kontorer til<br />
Folketingets Administration. De kontorer, som<br />
administrationen forlod på Christiansborg, blev<br />
overtaget af folketingsgrupperne.<br />
1997: montrer i vandrehallen<br />
Frederik <strong>VI</strong>I – Grundlovens giver – overvåger venligt<br />
de fire smukke montrer med skudsikkert glas, der<br />
rummer de danske grundlove og ældre forfatningsdokumenter,<br />
det meste dog i faksimiler.<br />
1998-99: ombygning af indre og ydre Hal<br />
Formålet med ombygning af vagtområdet ved<br />
Folketingets hovedindgang var forbedring af<br />
publikumsbetjeningen og den almindelige<br />
adgangskontrol. Det var her, der i ”gamle dage”
lå en lille kiosk inden for den daværende svingdør,<br />
hvor kioskdamen med sin lille pekingeser opholdt<br />
sig, og hvor rørpostanlægget fra Presselogens<br />
kontorer endte, så deres manuskripter kunne blive<br />
afhentet af dagbladenes bude. Den gamle kiosk er<br />
nu blevet erstattet af en mere tidssvarende kiosk<br />
ved foden af trappen.<br />
2000: ministergangen<br />
Navnet ”Ministergangen” kommer af, at der gennem<br />
den er forbindelse til ministerierne i Slotsholmsgade,<br />
eller af, at der her hænger fotos af samtlige<br />
regeringer eller ”ministerier” siden grundloven af<br />
1849. Gangen blev grundlæggende istandsat i år<br />
2000 med en dristig gammelrosa farvesætning<br />
som reference til bygningens oprindelige rokokointeriør.<br />
2001: 2. sals gang<br />
Den ny farvesætning i Folketinget tog for alvor fart<br />
ved renoveringen af det lange gangforløb på 2. sal.<br />
Her var nogle af korridorerne fyldt op af reoler med<br />
Berlingske Tidende siden 1852, og der var kedelig<br />
belysning og ubestemmelige vægfarver. Det var<br />
meget slidt. Reolerne blev fjernet, vægfarver og<br />
belysning blev udvalgt i samarbejde med de to<br />
store tv-stationer, mens Statens Museum for Kunst<br />
udlånte 30 store malerier. Hele gangområdet blev<br />
omdannet til en velegnet scenografi for politiske<br />
interviews, samtidig med at gangene signalerede<br />
en moderne og dynamisk arbejdsplads. Folketingets<br />
arkitekter modtog den skandinaviske<br />
farvepris for renoveringen af gangarealet på 2. sal.<br />
I tv-serien ”Borgen” er der en del episoder, der<br />
foregår på ”den røde gang”. Det foregår dog ikke<br />
live, men i en tro kopi af gangen med den særlige<br />
”folketingsrøde” farve opbygget i et af Danmarks<br />
Radios studier.<br />
2001-03: 3. sals gang<br />
Også 3. sals gang blev renoveret med en varm gul<br />
farve. Udsmykningen består af et ”neontapet”<br />
udført af Astrid Krogh, der tager sit historiske<br />
udgangspunkt i Vandrehallens berømte skønvirkefrise.<br />
Herudover er der på 3. sal udstillet kunsthåndværk<br />
og moderne danske møbelikoner.<br />
2003: snapstinget<br />
Snapstinget gennemgik i slutningen af 1980´erne<br />
en meget omdiskuteret renovering med omvendte<br />
pyramider i røde og blå farver rundt om søjlerne og<br />
”S-togsbagagenet”-formede belysningsarmaturer.<br />
Mange mente, at renoveringen var helt ude af trit<br />
med ånden på Christiansborg Slot.<br />
Den renovering af Snapstingsområdet, der blev<br />
gennemført i 2003, tog derfor udgangspunkt i den<br />
oprindelige udformning af Snapstinget med<br />
folKetingets loKaler under forandring<br />
forsænket gulv midt i medlemmernes spisesal.<br />
Herudover blev hele Snapstingsområdet moderniseret<br />
og åbnet op med monumentale glasdøre,<br />
ny belysning, marmorpuds, akustikregulering,<br />
buffetområde og tidssvarende møblering.<br />
Udsmykningen med portrætter af tidligere<br />
medlemmer af Folketinget og Landstinget skal<br />
opfattes som en installation, hvor de nuværende<br />
folketingsmedlemmer m.fl. kan se på deres<br />
forgængere i faget, som har spist, forhandlet og<br />
hygget sig i det selvsamme lokale.<br />
Spisestedet ”Rottehullet” med de populære pizzaer<br />
eksisterer ikke længere, og lokalet benyttes nu<br />
som separat kabinet til spisning til frokost og<br />
aften.<br />
2005-06: grundlovsværelset, grønlands- og<br />
færøværelserne.<br />
Det tidligere direktørkontor i Vandrehallen er<br />
blevet omdannet til mødelokale udsmykket af Nina<br />
Sten-Knudsen.<br />
De to små mørke mødeværelser lige uden for<br />
Folketingssalen er via lys- og farvesætning,<br />
møblering og kunstnerisk udsmykning blevet<br />
omdannet til meget attraktive og spændende<br />
lokaler. De kaldes nu for Grønlandsværelset og<br />
Færøværelset. Aka Høegh har udsmykket Grønlandsværelset<br />
og Tróndur Patursson Færøværelset.<br />
2007: Pressecenter og ”Brydesen”<br />
Yderst i ”Sibirien” på 3. sal i Christiansborgs østfløj<br />
havde bl.a. Biblioteket en række arkivlokaler, og<br />
herudover var lokaleområdet kun sporadisk<br />
udnyttet. Arkiverne blev ryddet, skillevægge revet<br />
ned, og ud af byggestøvet kom et stort område, der<br />
blev indrettet til kontorer for pressen og til arbejdsstationer<br />
med et arbejdsbord og internetopkob-<br />
53<br />
Den røde gang på 2. sal, også kendt<br />
fra tv-serien ’Borgen’, blev gennemgribende<br />
renoveret i 2001
54 folKetingets loKaler under forandring<br />
Ad disse gange har geheimekabinetsminister<br />
Johann Friedrich<br />
Struensee og dronning Caroline<br />
Mathilde gået i årene før 1772, når<br />
de skulle i Hofteatret. Struensee<br />
har måske båret de samme sko,<br />
som afslørede ham og dronningen,<br />
fordi træske kammerpiger havde<br />
strøet mel på gulvet i dronningens<br />
soveværelse. De tre gangforløb, der<br />
udgør Ridebanefløjen, består af<br />
øverst til venstre den lysegrønne<br />
Runde Stald, nedenunder den<br />
violette Lave Stald, og til højre den<br />
rosa Høje Stald, der på et tidspunkt<br />
blev anvendt som rustkammer, hvor<br />
kongen opbevarede våben. Alle<br />
gangene er blevet renoveret i<br />
2010-11.<br />
ling, som kunne benyttes af de pressefolk, der ikke<br />
havde faste arbejdspladser/kontorer på Christiansborg.<br />
Disse arbejdspladser bruges f.eks. i forbindelse<br />
med valg, folkeafstemninger og lignende,<br />
der medfører invasion af den udenlandske presse.<br />
De nye kontorer betød, at pressen skulle frigive<br />
kontorer andre steder i Folketingets lokaleområde.<br />
Det tidligere caféområde på 2. sal, ”Brydesen”, som<br />
var opkaldt efter den legendariske restauratør Jens<br />
Brydesen fra Snapstinget, blev istandsat inspireret<br />
af den klassiske amerikanske diner og med spejle,<br />
som forstærker rummets intimitet.<br />
2008: Besøgsindgangen<br />
Terrorangrebet på World Trade Center i New York<br />
i 2001 betød, at sikkerheden i Folketinget blev<br />
skærpet, i første omgang i forbindelse med de<br />
eksisterende indgange til Folketinget og Provianthuset<br />
og senere i forbindelse med etablering af en<br />
ny besøgsindgang for Folketingets gæster. Her<br />
blev der mulighed for scanning af personer og<br />
bagage inden adgangen til selve Folketinget. Selv<br />
om adgangskontrollen til Folketinget er blevet<br />
skærpet, er der alligevel blevet bedre plads til de<br />
mange besøgende, ligesom der er kommet<br />
forbedrede garderobe- og toiletforhold.<br />
Samtidig med etableringen af besøgsindgangen<br />
blev hovedtrappen renoveret, og der kom ny<br />
belægning af bornholmsk granit langs med<br />
facaden ud mod Rigsdagsgården.<br />
2009: Biblioteket, 3. sal<br />
Modsat Pressecentret yderst i sydfløjen på 3. sal<br />
oppe over Snapstinget havde Biblioteket også en<br />
række arkivrum. Området er blevet omdannet til<br />
lyse og luftige kontorer til Bibliotekets ansatte og<br />
er endnu et godt eksempel på aktivering af passive<br />
kvadratmeter til kontorbrug.<br />
2010-11: servicecenter og søndre ridebanefløj<br />
Der blev i forbindelse med en organisationsomlægning,<br />
der havde til formål at bringe en række<br />
servicefunktioner tættere på medlemmerne,<br />
etableret et helt nyt Servicecenter ud mod Vandrehallen.<br />
Servicecentret ligger i det lokaleområde,<br />
hvor tidligere Bureauet og Medlemsafdelingen har<br />
haft til huse. Her kan medlemmer og ansatte få<br />
ordnet alt med it og telefoner, adgangskort og<br />
nøgler, postbetjening, afhentning af rensetøj<br />
m.m.m. Lokalet er malet med en dynamisk rød<br />
farve, der spiller op til det mødested med fart over<br />
feltet, som Servicecentret er.<br />
Samme år skete en omfattende istandsættelse af<br />
hele det fantastiske gangareal med tre gangforløb,<br />
som udgør Ridebanefløjen. Det, der springer mest i<br />
øjnene, er lys- og farvesætning samt udsmykningen,<br />
der understreger bygningens rokokointeriør.<br />
Specielt det midterste gangforløb, ”Høje Stald”,<br />
med en længde på 63 m, en højde på 8 m og en<br />
bredde på 3 m med 10 store lysekroner med 256<br />
LED-pærer i hver er imponerende. Udsmykningen,<br />
der består af 60 unikaværker på papir i cirkulære<br />
rammer, er udført af billedkunstneren Niels Erik<br />
Gjerdevik. Senere fulgte renovering af trapperummet<br />
til Ridebanen.<br />
Folketingets arkitekter modtog i 2011 Danske<br />
Malermestres farvepris for renoveringen af<br />
Ridebanefløjen og Servicecentret.
2011-12: Besøgsområde i kælderen<br />
I forbindelse med den nye besøgsindgang er der<br />
etableret et besøgsområde for Folketingets<br />
gæster, hvor den besøgende kan få en introduktion<br />
til Folketinget og den demokratiske proces inden<br />
besøget i selve Folketingsbygningen. Der er informationsmateriale<br />
i form af en tidslinje for demokratiets<br />
historie i Danmark, historiske politiske<br />
taler, effekter med relation til demokrati og<br />
folkestyre, fotos af de nuværende medlemmer<br />
af Folketinget m.v.<br />
2012: sikkerhed m.v.<br />
I 2012 skete der en yderligere forbedring af<br />
sikkerheden ved Folketingets indgange samt en<br />
forbedring af serveringsmulighederne ud for<br />
Fællessalen ved nedlæggelse af tre små kontorer<br />
i stuetagen ud mod Indre Slotsgård. Herved fås et<br />
stort lysindfald til det ellers lidt skumle område<br />
foran Fællessalen.<br />
Hvad bliver det næste?<br />
I 2013-14 er det planen at indrette de to nederste<br />
rum i Christiansborgs tårn til spise- og konferencelokaler<br />
til Folketinget. Det er endvidere planen, at<br />
offentligheden skal have adgang til tårnet og den<br />
fantastiske udsigt via en elevator fra Ruinmuseet<br />
under tårnet.<br />
Herudover er det efter anbefalinger fra PET planen<br />
at lukke Rigsdagsgården for gennemkørende trafik<br />
med biler samt at opsætte lave granitbarrierer med<br />
bænke rundt om hele Christiansborg Slotsplads –<br />
alt sammen med det formål at forhindre, at uautoriserede<br />
køretøjer kan parkeres tæt på Christiansborgs<br />
mure. Fodgængere og cyklister vil frit kunne<br />
færdes både på Slotspladsen og i Rigsdagsgården,<br />
der vil blive omdannet til attraktive byrum til<br />
glæde for borgerne.<br />
I horisonten ses konturerne af et projekt, hvor<br />
Folketinget overtager Rigsarkivbygningen til brug<br />
for kontorer til Folketingets medlemmer og<br />
ansatte. Projektet har længe været i støbeskeen,<br />
men afventer en politisk beslutning om udflytning<br />
af de sidste dele af Statens Arkiver fra Slotsholmen<br />
– og det koster mange penge, som endnu ikke<br />
er prioriteret af de skiftende regeringer.<br />
Men hvem ved? Måske kan de fremtidige forfattere<br />
til foreningens 125-års jubilæumsskrift skrive den<br />
spændende historie om dette store projekt.<br />
55
56 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
BaCK to BasiCs – administrationens oPBygning og oPgavefordeling<br />
BAck tO BASIcS –<br />
AdMINIStRAtIONENS OpByGNING<br />
OG OpGAV EFOR dElING<br />
organisationen i 2012<br />
Et hurtigt blik på organisationsdiagrammet viser,<br />
at Folketingets administration er delt op i to<br />
områder, det parlamentariske og det administrative/servicerende<br />
område. Begge områder leverer<br />
naturligvis service, men måske skjuler betegnelserne<br />
en reminiscens fra tidligere tiders opdeling<br />
i ”parlamentarisk bistand” og ”praktisk service”.<br />
Det er forsøgt at give de enkelte enheder navne,<br />
der kort og klart viser, hvad enheden beskæftiger<br />
sig med, så man alene ved at se på organisationsdiagrammet<br />
får et ganske godt overblik over<br />
organisationens opgaver.<br />
Derfor skal organisationsdiagrammet blot suppleres<br />
med følgende:<br />
I Ledelsessekretariatet indgår Protokollen, som<br />
varetager al tilrettelæggelse af officielle besøg i<br />
Folketinget. Under Det Internationale Sekretariat<br />
hører også EU-oplysningen, ligesom der til Folketingets<br />
Bibliotek er knyttet Folketingets Oplysning.<br />
Også Folketingets Journal og Arkiv hører under<br />
Biblioteket. I Driftsenheden befinder sig Arrangementsteamet,<br />
der varetager driften af Folketingets<br />
mødelokaler mv. I It-Systemer indgår endelig<br />
Servicecenteret, hvor medlemmer og andre af<br />
husets brugere kan henvende sig med alle deres<br />
problemer.<br />
Ved den store organisationsændring i 1990 nedlagde<br />
man Bureauet og Sekretariatet til fordel for<br />
en opdeling i egentlige afdelinger med chefer, der<br />
i en chefgruppe skulle koordinere den samlede<br />
service til medlemmerne. Paradoksalt nok blev<br />
organisationen relativt hurtigt på det mentale plan<br />
atter delt op i ”parlamentarisk bistand” og ”administrativ<br />
service”, trods mange gode hensigter om<br />
det modsatte.<br />
Den foreløbige slutsten på udviklingen ”back to<br />
basics” var genetableringen af Folketingssekretariatet<br />
i 2009, idet man dog ikke gik så vidt som til<br />
også at genåbne Bureauet. Noget kunne tyde på,<br />
at den gamle opdeling er et overordentlig livs-<br />
kraftigt design, måske fordi denne struktur i<br />
virkeligheden er så logisk, at det er svært at<br />
argumentere ædrueligt imod den.<br />
JoHn baastrUp<br />
personaLeCHef<br />
57
58 BaCK to BasiCs – administrationens oPBygning og oPgavefordeling<br />
missionen<br />
Det betyder selvfølgelig ikke, at organisationen<br />
dermed er vendt tilbage til ”de gode, gamle dage”.<br />
Tværtimod har de mange ændringer og justeringer<br />
efterhånden udkrystalliseret administrationens<br />
raison d´être til klart sprog:<br />
”Folketingets Administration sørger for, at folketingsmedlemmerne<br />
kan koncentrere sig om det<br />
politiske arbejde”, hedder det nu i administrationens<br />
mission.<br />
Egentlig uhyre enkelt og indlysende, men ikke<br />
desto mindre et budskab, som det har taget en del<br />
tid og kræfter at nå frem til. I forhold til tidligere<br />
budskaber med stort set det samme indhold (for<br />
det er jo ikke noget nyt, at organisationen er til for<br />
medlemmerne) er administrationens mission i dag<br />
helt uforbeholden. Tidligere tiders forbehold såsom<br />
”… inden for de givne rammer” og kreativ jonglering<br />
med begreberne ”bistand” og ”service” er forladt,<br />
så det nu står helt klart, hvorfor vi overhovedet har<br />
en administration.<br />
Freudiansk Fortalelse<br />
”dISSE MEdARBEjd<strong>ER</strong>SAMtAl<strong>ER</strong> <strong>VI</strong>l<br />
FORhåBENtlIG køRE AF SpOREt I løBEt AF<br />
EFt<strong>ER</strong>åREt.”<br />
Har denne enkle og næsten selvfølgelige sætning<br />
så afskaffet alt behov for koordinering, samarbejde<br />
på tværs og arbejdet med helhedssyn?<br />
Selvfølgelig ikke. Og den nutidige og stringente<br />
opdeling i velafgrænsede enheder inden for de to<br />
store områder løser naturligvis ikke alt. Men det er<br />
oplevelsen, at enhederne er veldefinerede i forhold<br />
til opgaveporteføljen, og at tidligere tiders<br />
”grænsestridigheder” er svundet ind til – som<br />
oftest – konstruktive diskussioner om, hvor en<br />
opgave mest hensigtsmæssigt løses. Vel at mærke<br />
ud fra en diskussion af det hensigtsmæssige set<br />
fra medlemmernes synspunkt.<br />
Med opdelingen i de to store områder er der<br />
desuden skabt tværgående faglige fællesskaber,<br />
hvor det falder lige for at arbejde sammen om<br />
opgaveløsningerne.<br />
en flad ledelsesstruktur<br />
Karakteristisk for den nuværende opbygning af<br />
administrationen er, at strukturen er relativt flad.<br />
Der er ikke lang vej fra ”medarbejderen på gulvet”<br />
til direktionen.<br />
Dette bevidste mål – sammenholdt med, at<br />
chefgruppen løbende er blevet mindre – giver den<br />
enkelte chef et relativt stort ledelsesansvar i form<br />
af mange medarbejdere og/eller et stort kompetencespænd.<br />
Det opleves selvsagt mere udfordrende<br />
og stiller også krav om nye ledelsesformer,<br />
ganske enkelt fordi den enkelte chef ikke mere kan<br />
overskue alt i sin enhed på samme detaljeringsniveau<br />
som tidligere.<br />
Det stiller også nye krav til medarbejderne, for selv<br />
om ledelsesstrukturen er flad, er der selvsagt flere<br />
medarbejdere i hver enhed, der ønsker chefens<br />
opmærksomhed eller ligefrem involvering i opgaveløsningen.<br />
selvledelse<br />
Bl.a. derfor har det været nødvendigt med andre<br />
måder at lede på, og her har indførelsen af<br />
selvledelse på den ene side vist nye veje, og på den<br />
anden side udfordret både chefer og medarbejdere.<br />
Målet med selvledelse er at skabe en endnu<br />
bedre arbejdsplads og dermed bedre serviceydelser<br />
og mere tilfredse medlemmer. Selvledelse<br />
beskrives i Folketingets organisation på følgende<br />
måde:<br />
"Selvledelse har til formål at understøtte en stabil<br />
driftsafvikling, medlemsorientering og helhedstænkning,<br />
idet vi<br />
• viser tillid og tager ansvar<br />
• giver frihed til at tage initiativer og beslutte<br />
• øger samarbejde og videndeling<br />
• udvikler os selv, vores opgaver og vores<br />
organisation<br />
• delegerer under hensyn til kræfter og ressourcer<br />
og i takt med udvikling af de personlige og<br />
faglige ressourcer."<br />
Det lyder jo godt i det flestes ører. For hvem vil ikke<br />
gerne vises tillid, involveres og tage selvstændige<br />
beslutninger? Udfordringen er imidlertid at<br />
bevæge sig fra en traditionel ”regelorienteret”<br />
kultur, hvor processer reguleres af politikker,<br />
vejledninger og regler, til en kultur, hvor der i stedet<br />
stilles krav om kreativitet, initiativrigdom,<br />
beslutningsdygtighed og konduite – og måske<br />
nogle gange mod til at bøje reglerne, når hensynet<br />
til opgaveløsningen taler for det.<br />
fremtiden?<br />
Vi har nok ikke set den sidste organisationsændring<br />
i Folketingets administration. Opgaver<br />
ændrer sig eller falder bort, og nye kommer til.<br />
Medlemmernes krav og behov ændrer sig. Og nye<br />
teknologier giver nye muligheder for opgaveløsning,<br />
organisering og arbejdstilrettelæggelse.
Det er næsten banalt at pege på it-området som<br />
eksempel, men it har ikke kun en snæver teknologisk<br />
betydning. It har influeret på stort set alle<br />
områder og alle opgaveløsninger. Eksempelvis<br />
kunne man i de gode, gamle dage, som ikke er så<br />
fjerne endda, skrive på en sag, lægge den i en brun<br />
cirkulationskuvert og ved hjælp af en piccolo lade<br />
den transportere til den anden ende af Christiansborg,<br />
hvorefter man med sindsro kunne afvente et<br />
svar den følgende dag. Sådan er det ikke mere.<br />
Hvor de brune kuverter efterhånden er en sjældenhed<br />
og piccoloer ikkeeksisterende, udsættes<br />
man nu i stedet dagligt for et tæppebombardement<br />
af e-mails. Tempoet er steget voldsomt, og<br />
forventningerne om hurtigt svar er store hos alle.<br />
Lovsekretariatet<br />
Folketingstidende<br />
BaCK to BasiCs – administrationens oPBygning og oPgavefordeling<br />
Parlamentarisk Afdeling<br />
Folketingets Protokol<br />
Folketingssekretæren<br />
(vicedirektør)<br />
1. Udvalgssekretariat<br />
Finansudvalgets Sekretariat<br />
2. Udvalgssekretariat<br />
3. Udvalgssekretariat<br />
Nordisk Råds Sekretariat<br />
Folketingets administration<br />
EU-sekretariat<br />
Organisation pr. 1. februar 2002<br />
Folketingssekretæren<br />
(vicedirektør)<br />
Parlamentarisk Afdeling<br />
Lovsekretariatet<br />
Folketingstidende<br />
Folketingets Protokol<br />
Udvalg og delegationer<br />
1. Udvalgssekretariat<br />
Finansudvalgets Sekretariat<br />
2. Udvalgssekretariat<br />
3. Udvalgssekretariat<br />
Nordisk Råds Sekretariat<br />
EU-Sekretariatet<br />
Europaudvalgets<br />
Sekretariat<br />
Folketingets<br />
EU-oplysning<br />
EU-konsulenten<br />
Folketingets formand<br />
Folketingets direktør<br />
Planlægningskontoret<br />
Men it har ikke kun betydet noget for tempoet. En<br />
del egentlige organisatoriske ændringer kan også<br />
tilskrives ændret teknologi, og vi har helt sikkert<br />
ikke set det sidste endnu.<br />
Så også i fremtiden vil vi se ændringer i organisationen<br />
og i opgaverne. Noget kunne dog tyde på,<br />
at den nuværende organisationsstruktur med sin<br />
klassiske opdeling og veldefinerede enheder<br />
sammenholdt med arbejdet med selvledelse vil<br />
være temmelig robust over for fremtidens<br />
udfordringer.<br />
Det kan imidlertid kun tiden vise.<br />
Administrations- og Serviceafdeling<br />
Personale<br />
og økonomi<br />
Løn- og Økonomikontoret<br />
Personalekontoret<br />
Brugercentret<br />
Serviceenheden<br />
Formands- og<br />
Ledelsessekretariatet<br />
Brugerservice<br />
Folketingets administration<br />
Organisation pr. 1. januar 2002<br />
Folketingets formand<br />
Folketingets direktør<br />
Administrationsog<br />
Serviceafdelingen<br />
Planlægningskontoret<br />
Personale og økonomi<br />
Løn- og Økonomikontoret<br />
Personalekontoret<br />
Brugerservice<br />
Brugercentret<br />
Serviceenheden<br />
Sikkerhedsenheden<br />
Vedligeholdelsesenheden<br />
Rengøringsenheden<br />
Sikkerhedsenheden<br />
Vedligeholdelsesenheden<br />
Rengøringsenheden<br />
Lovsekretariatet<br />
Kommunikationsog<br />
It-afdeling<br />
It & Tele<br />
Information &<br />
Kommunikation<br />
Bibliotek, Arkiv &<br />
Oplysning<br />
Folketingets Administration<br />
Parlamentarisk Afdeling<br />
Folketingets Protokol<br />
1.Udvalgssekretariat<br />
Finansudvalgets Sekretariat<br />
2. Udvalgssekretariat<br />
Folketingstidende<br />
Formands- og<br />
Ledelsessekretariatet<br />
Kommunikations- og<br />
It-afdelingen<br />
It & Tele<br />
Information &<br />
Kommunikation<br />
Bibliotek, Arkiv &<br />
Oplysning<br />
Folketingssekretæren<br />
(vicedirektør)<br />
3. Udvalgssekretariat<br />
Nordisk Råds Sekretariat<br />
Personalepolitisk Redegørelse 2005 Bilag 1<br />
Organisationsplan for Folketingets Administration<br />
EU-sekretariat<br />
Planlægningskontoret<br />
Folketingets administration<br />
Administrations- og Serviceafdeling<br />
Personale<br />
og økonomi<br />
Løn- og Økonomikontoret<br />
Organisation pr. 1. januar 2003<br />
Folketingets formand<br />
Folketingets direktør<br />
Personalekontoret<br />
Brugercentret<br />
Serviceenheden<br />
Brugerservice<br />
Sikkerhedsenheden<br />
Vedligeholdelsesenheden<br />
Formands- og<br />
Ledelsessekretariatet<br />
Rengøringsenheden<br />
It & Tele<br />
Kommunikationsog<br />
It-afdeling<br />
Parlamentariske<br />
Systemer<br />
Information &<br />
Kommunikation<br />
Bibliotek, Arkiv &<br />
Oplysning<br />
59<br />
Administrationens organisationsdiagrammer<br />
fra de sidste 15 år
60 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år<br />
En stor skare af Folketingets<br />
medarbejdere samlet på den store<br />
trappe 23. oktober 2012
fra dengang til nu – lidt om de første 75 år<br />
61
62 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
SIkk<strong>ER</strong>hEd OG åBENhEd<br />
Folketinget har igennem årtier praktiseret åbent huspolitikken,<br />
således at alle medlemmer, ansatte,<br />
brugere og gæster kan føle sig velkomne i huset.<br />
Det har imidlertid vist sig nødvendigt at skærpe<br />
sikkerheden i Folketinget i takt med den globale<br />
udvikling, internationaliseringen og den ændrede<br />
politik i Folketinget vedrørende Danmarks engagement<br />
i fredsbevarende opgaver, bl.a. under FN, op<br />
igennem det sidste årti. Som det fremgår af det<br />
følgende, har der været en del hændelser, som i<br />
marts 2003 kulminerede med angreb med maling<br />
på statsminister Anders Fogh Rasmussen og<br />
udenrigsminister Per Stig Møller efter et møde i<br />
Udenrigspolitisk Nævn.<br />
trusler og risici<br />
I samme periode har der løbende været henvendelser<br />
fra medlemmer af Folketinget, medlemssekretærer<br />
og ansatte, der har modtaget forskellige<br />
forsendelser og trusselsbreve, som er blevet<br />
overladt til politiet til nærmere efterforskning.<br />
Som et eksempel på en henvendelse kan nævnes<br />
den situation, at en tidligere udenrigsminister stod<br />
med en lille pakke fra Makedonien; han ventede<br />
ikke nogen pakker derfra, så han ønskede derfor<br />
ikke selv at åbne den. Pakken blev overladt til<br />
sprængningseksperterne fra Farum Kaserne for at<br />
få kontrolleret, om der var materialer i, som kunne<br />
forårsage personskade.<br />
Allerede i midten af firserne blev der ud over den<br />
fysiske bevogtning af indgangene til Folketinget<br />
etableret et elektronisk overvågningssystem, som<br />
primært kunne håndtere brandalarmer og tekniske<br />
alarmer, som blev overvåget centralt i Portvagten.<br />
demonstrationer og indtrængen<br />
Der har dog alligevel været demonstrationer og<br />
happenings i Folketingets lokaleområder. En af de<br />
væsentligste grunde til, at der blev etableret<br />
sluser ved køkkenindgangen og ved den centrale<br />
indlevering, var besætteres indtrængen. På en<br />
valgaften formåede de at komme helt ind i<br />
Danmarks Radios studie i Fællessalen, og senere<br />
siKKerHed og åBenHed<br />
under en Christianiadebat i 1988 tiltvang de sig<br />
adgang til Folketingssalen via køkkenindgangen,<br />
som på daværende tidspunkt ikke var sikret.<br />
Dette bevirkede, at den elektroniske overvågning<br />
blev udvidet til også at omfatte et skalsikringssystem<br />
for hele Folketingets bygningsmasse, således<br />
at alle alarmsikrede døre, kameraovervågede døre<br />
og sikrede områder blev tilsluttet det elektroniske<br />
overvågningssystem i vagtrummet.<br />
For at sikre en ensartet håndtering af adgangsforholdene<br />
i Folketinget, blev der i 1991 udarbejdet<br />
en beredskabsplan, som beskriver de adgangs- og<br />
beredskabsniveauer, der gælder i Folketinget til<br />
daglig og i skærpede situationer. Disse retningslinjer<br />
følges selvfølgelig af Betjentkorpset.<br />
Trusselsbilledet har gennem årtier ligeledes<br />
løbende været drøftet med politimyndighederne<br />
for at sikre, at det parlamentariske arbejde i<br />
Folketinget ikke forstyrres. Således er alle planer<br />
for evakuering ved bombetrusler for Folketinget<br />
koordineret med politimyndighederne.<br />
Under Golfkrigen i 1991 blev sikkerhedsniveauet<br />
for hele centraladministrationen hævet, herunder<br />
også Folketinget, således at alle medlemmer og<br />
ansatte skulle være i besiddelse af et adgangskort<br />
til Folketinget. Herudover skulle de personer, der<br />
ønskede adgang til Folketingsbygningen, enten<br />
fremvise adgangskort eller være anmeldt af medlemmerne<br />
eller partierne til betjentene i Portvagten.<br />
I midten af halvfemserne lykkedes det en gruppe<br />
på seks autonome personer at trænge ind i<br />
Socialdemokratiets gruppeværelse (S-090) og<br />
hænge bannere ud af vinduerne. De var kommet<br />
ind i huset under påskud af, at de skulle besøge et<br />
partisekretariat,<br />
stramninger af sikkerheden<br />
På baggrund af et notat af 12. september 1995 fra<br />
administrationen om skærpelse af sikkerheden<br />
besluttede det daværende Præsidium en forøgelse<br />
af det eksisterende sikkerhedsniveau, dels i form<br />
kim H. peDersen<br />
overinspektør og sikkerHeDsCHef<br />
63<br />
På en mødedag går i gennemsnit<br />
3.600 mennesker ind i<br />
Folketingsbygningen – og ud<br />
igen
64 siKKerHed og åBenHed<br />
Folketingsbetjent Karina Jarlbæk<br />
tager imod gæster i besøgsindgangen<br />
i kælderen<br />
af en mere restriktiv anvendelse af gældende<br />
regler og sikkerhedsinstrukser, dels ved en<br />
ombygning af Indre og Ydre Hal. Dette medførte<br />
bl.a., at gæster skulle hentes og bringes fra<br />
indgangene, ligesom der indførtes et krav om, at<br />
besøgende skulle kunne forevise legitimation på<br />
betjentes foranledning. Konsekvensen af det var,<br />
at huset ikke blev opfattet så åbent som før.<br />
Den 12. juni 1996 trængte tre aktivister under påskud<br />
af at skulle op på Biblioteket ind i og besatte<br />
Venstres gruppeværelse (2-090), barrikaderede<br />
sig, sømmede døren til og smed møbler ud på<br />
Slotspladsen. Med udgangspunkt i det hændelsesforløb<br />
blev et nyt notat om skærpelse af sikkerheden<br />
fremlagt for Præsidiet i august måned. Alle<br />
sikkerhedsinstrukser og procedurer var blevet overholdt<br />
af personalet i Sikkerhedsenheden. Konklusionen<br />
blev, at Præsidiet var tilfreds med det<br />
eksisterende sikkerhedsniveau og fandt, at<br />
allerede gennemførte stramninger med hensyn<br />
til forevisning af legitimation for besøgende til<br />
Biblioteket og strammere håndtering af sikkerhedsreglementet<br />
var tilstrækkelige.<br />
ufrivillige afbrydelser i det daglige arbejde<br />
I sommeren 1999 blev Folketinget med en måneds<br />
mellemrum udsat for to bombetrusler, der blev<br />
indtelefoneret direkte til Københavns Politigård. De<br />
bevirkede, at Folketingets lokaleområder, Statsministeriet<br />
og De Kongelige Repræsentationslokaler<br />
måtte evakueres totalt; politiets indsatsleder<br />
kunne nemlig ikke udlede oplysninger om<br />
bombernes placering på slottet. Konsekvensen af<br />
dette blev et længerevarende ophold i Bibliotekshaven<br />
for medlemmer og ansatte plus afspærring<br />
af Indre Slotsgård og Rigsdagsgården på grund af<br />
faren for bilbomber og en total omlægning af<br />
trafikken på hele Slotsholmen, indtil politiets<br />
bombehunde fik afsøgt slottet for bomber.<br />
Præsidiet besluttede på grundlag af et notat af<br />
10. november samme år, at de gældende sikkerhedsregler<br />
skulle opretholdes; dog skulle der til<br />
stadighed arbejdes med de sikkerhedsmæssige<br />
forhold, således at beredskabsplanen skulle ajourføres,<br />
instrukser tydeliggøres, procedurer justeres,<br />
tekniske installationer forbedres, uddannelsen af<br />
betjentene udbygges og krisesituationer trænes.<br />
Ligeledes var der konkrete overvejelser om at<br />
skabe en endnu bedre sikkerhed ved vareindleveringen<br />
i Folketinget.<br />
World trade Center<br />
I 2000 blev der sat et større udredningsarbejde<br />
i gang omkring sikkerheden, hvor eksperter fra<br />
Politiets Efterretningstjeneste (PET), Københavns<br />
Politi og sprængningseksperter fra forsvaret deltog<br />
i en møderække. Ud fra konkrete vurderinger<br />
af retningslinjerne for adgangsforhold, bygningens<br />
beskaffenhed m.v. blev der udarbejdet et sikkerhedsnotat,<br />
dateret 14. september 2001. Det blev<br />
fremlagt til behandling i Præsidiet umiddelbart<br />
efter terrorhandlingen mod World Trade Center i<br />
New York den 11. september 2001. På baggrund<br />
af anbefalingerne fra den nationale sikkerhedsrådgiver<br />
og i lighed med i centraladministrationen<br />
blev der gennemført en skærpelse af sikkerheden<br />
i Folketinget.<br />
fokus kan blive rettet mod danmark<br />
Krigen mod terror, der foregår i samarbejde med<br />
øvrige vestlige lande, og hvor danske soldater og<br />
kampfly har deltaget i Afghanistan og i en direkte<br />
konfrontation med Irak i samarbejde med USA og<br />
Storbritannien uden FN-mandat, vil betyde en<br />
væsentligt skærpet opmærksomhed mod<br />
Danmark. Bl.a. har Danmark for nærværende en<br />
større landstyrke i Irak, hvilket også har den<br />
konsekvens, at fokus for terrorhandlinger fra<br />
terrornetværk kan blive rettet mod Danmark og<br />
herunder Folketinget.<br />
Bombe- og terroranslag i Stockholm og ikke mindst<br />
sidst i Oslo den 22. juli 2011 med tragedien på<br />
Utøya har været meget voldsomme. Center for<br />
Terroranalyse vurderer også, at lignende anslag vil<br />
kunne ske i Danmark.<br />
Det må imødeses, at Danmarks stigende engagement<br />
i internationale konflikter vil betyde, at<br />
sikkerhedsniveauet jævnligt må skærpes. Det<br />
begrænser naturligvis den åbenhed, vi ellers<br />
ønsker os. Men Folketinget har prøvet at kompensere<br />
ved til stadighed at forbedre mulighederne for<br />
besøg og omvisninger, senest ved indretningen af<br />
en særlig besøgsindgang og smukke informationsog<br />
undervisningslokaler.
FOlkEtINGEtS tV<br />
NU kAN AllE FølGE FOlkE-<br />
StyREtS ARBEjdE dIREktE<br />
Folketinget har fået sin egen tv-kanal, som giver<br />
borgerne praktisk talt samme mulighed for at se<br />
Folketinget i arbejdstøjet, som hvis de mødte op på<br />
Christiansborg.<br />
Det er ikke nyt, at debatterne i Folketingssalen<br />
bliver sendt på tv. Det har faktisk stået på siden<br />
1990’erne. Først var det DK4, som sendte debatterne<br />
fra salen direkte på kanalen. I 2004<br />
begyndte DR2 at sende debatterne, mens vigtige<br />
høringer fortsat blev sendt på DK4. Men da DR2<br />
afsluttede de direkte transmissioner kl. 17.00,<br />
bevirkede det, at seerne ikke altid kunne følge<br />
debatternes afslutning. For at give borgerne et<br />
reelt billede af arbejdet i Folketinget, var det<br />
nødvendigt at etablere en ufiltreret forbindelse<br />
mellem Folketinget og borgerne.<br />
folketingets helt egen tv-kanal<br />
Med medieaftalen 2007-10 fik Folketinget<br />
mulighed for at etablere sin egen tv-kanal, idet<br />
partierne bag aftalen besluttede at stille kapacitet<br />
til rådighed for en egentlig parlamentskanal i<br />
forbindelse med fordeling af de digitale tv-sendemuligheder.<br />
De nærmere organisatoriske rammer for kanalen<br />
blev dog ikke fastsat i aftalen. I vores nabolande er<br />
det som regel eksisterende tv-stationer, som tager<br />
sig både af det redaktionelle og det praktiske<br />
produktionsarbejde med deres parlamentskanaler.<br />
Denne løsning kunne dog medføre, at Folketinget<br />
ville risikere at få en begrænset sendeflade stillet<br />
til rådighed på en kanal sammen med andre,<br />
ukendte programflader, f.eks. Tv-shop eller det, der<br />
er værre!<br />
neutral og objektiv information<br />
I 2007 blev en projektgruppe nedsat i Folketinget,<br />
som skulle se nærmere på de muligheder, som<br />
medieaftalen medførte. For at sikre størst mulig<br />
tilgængelighed og åbenhed om Folketingets<br />
arbejde, foreslog projektgruppen, at Folketinget<br />
disponerede over hele kanalens sendeflade, dvs.<br />
24 timer i døgnet 365 dage om året. Dette gav<br />
Præsidiet sin fulde opbakning til.<br />
folKetingets tv<br />
Dermed kunne Folketinget sikre sig, at samtlige<br />
debatter fra salen kunne sendes direkte og i fuld<br />
længde. Desuden kunne debatterne genudsendes<br />
om aftenen og i weekenden, således at alle, som<br />
ønskede det, havde mulighed for at følge med i<br />
folkestyrets arbejde. Kanalens forankring hos<br />
Folketingets administration sikrede, at den ville<br />
blive neutral og objektiv, og at borgerne kunne få<br />
saglig information og oplysning om arbejdet på<br />
Christiansborg.<br />
På grund af Folketingets arbejdsrytme besluttede<br />
projektgruppen samtidig, at produktionsarbejdet<br />
skulle udliciteres til et professionelt produktionsselskab.<br />
Det blev dog fremhævet, at produktionsselskabet<br />
skulle levere produktioner i overensstemmelse<br />
med anvisninger fra Folketinget, og at<br />
samtlige redaktionelle spørgsmål samt tilrettelæggelsen<br />
af programfladen koordineres af<br />
Folketingets Tv-Gruppe. Kort sagt skal kanalen<br />
fokusere på politik og ikke underholdning.<br />
Projektets overordnede mål er at skabe verdens<br />
førende parlamentariske transmissionskanal.<br />
Den nye tv-kanal – som hedder ”Folketinget” – gik i<br />
luften den 1. november 2009, på samme dag, som<br />
Danmarks digitale, jordbaserede tv-net blev<br />
lanceret.<br />
riCHarD mongin forrest<br />
eU-koorDinator<br />
LeDer af tv-proJektet<br />
Hvem kan modtage kanalen?<br />
Folketingskanalen kan ses af alle, som modtager tv via egen antenne. Desuden blev<br />
kanalen gjort til ”must carry” i 2010. Det betyder, at alle kabel-tv-udbydere og<br />
antenneforeninger i Danmark skal give deres seere adgang til kanalen i digitalt<br />
format. Man kan desværre ikke modtage kanalen via parabol, da de to danske<br />
satellit-tv-udbydere, som ikke sender fra Danmark, ikke er omfattet af must carrybestemmelserne.<br />
Teknik<br />
For at kunne producere tv i Folketinget, er der blevet udrullet mange kilometer<br />
lyslederkabel på Borgen. Der er blevet installeret 27 kameraer, der alle kan styres fra<br />
Folketingets produktionslokaler, der består af fire produktionsbokse og et udsendelseskontrolrum.<br />
Siden tv-stationens start er der blevet optaget omkring 1.812 timers<br />
møder om året. I dag har tv-stationen en optagelseskapacitet på i alt 120 TB, som<br />
kan give plads til ca. 62 millioner MP3-musikfiler.<br />
65
66 folKetingets tv<br />
Teknisk koordinator Hans Henrik<br />
Jensen foran en af de produktionsbokse,<br />
hvorfra de fleste tv-optagelser<br />
af møder i Folketingssalen, åbne<br />
samråd m.m. afvikles<br />
også tv fra udvalgene<br />
Kanalen adskiller sig kraftigt fra det, som blev<br />
bragt på DK4 og DR2, da kanalen ikke alene<br />
transmitterer møderne i Folketingssalen, men også<br />
sender fra folkestyrets værksteder – de stående<br />
udvalg. Mens Folketingets forretningsorden<br />
foreskriver, at arbejdet i udvalgene skal foregå bag<br />
lukkede døre, er udvalgenes åbne samråd, hvor en<br />
minister redegør for en sag i et af Folketingets<br />
udvalg, åbne for offentligheden.<br />
Kort før kanalen blev lanceret i 2009, besluttede<br />
Folketingets Præsidium, at udvalgene selv kunne<br />
beslutte, om de ønskede de åbne samråd tvtransmitteret<br />
eller ej. Ikke overraskende tilkendegav<br />
samtlige udvalg, at de vil tage imod dette<br />
tilbud. I det sidste år er der blevet sendt over 500<br />
timer fra de stående udvalg.<br />
For at sikre større gennemsigtighed omkring<br />
Folketingets arbejde med EU blev det desuden<br />
besluttet, at samtlige åbne møder i Europaudvalget<br />
skulle sendes på kanalen.<br />
Ud over fra møder i salen, Europaudvalget og de<br />
åbne samråd sender kanalen også fra høringer og<br />
temamøder i udvalgene, store begivenheder i<br />
Tinget dækkes, ligesom udvalgte møder i<br />
Europaparlamentet kommer på skærmen.<br />
tv efter ønske<br />
Det har længe været muligt at se møderne i salen<br />
direkte på Folketingets hjemmeside. Siden 2011<br />
kan møderne også ses ”on demand”, og dermed<br />
kan borgerne se eller gense et møde på et hvilket<br />
som helst tidspunkt. Tv-optagelserne er også<br />
integreret i de skriftlige referater, så man både kan<br />
se og læse forhandlingerne i Folketingssalen.<br />
Samtlige møder, som Folketingets tv-kanal<br />
optager, kan man også se på www.ft.dk/tv. Det<br />
gælder møderne i Folketingssalen, høringer, åbne<br />
samråd og åbne møder i Europaudvalget.<br />
Folketinget stiller også samtlige optagelser til<br />
rådighed for pressen og andre interesserede, som<br />
bl.a. kan videresende optagelser fra møderne på<br />
sociale medier som eksempelvis Facebook.<br />
Tv-produktioner fra Folketinget er bundet til en<br />
”Creative Commons license”, som betyder, at alle<br />
kan bruge optagelserne gratis, så længe man ikke<br />
ændrer, bearbejder eller bygger videre på Folketingets<br />
tv-produktioner.
FOlkEtINGEt –<br />
EN lEVENdE ORGANISME<br />
Så er der gået 25 år, siden Tjenestemandsforeningen<br />
markerede sit 75-års jubilæum. 25 år er rigtig<br />
lang tid, når man kigger frem i tiden, men det føles<br />
meget kort, når man kigger tilbage. Ser vi på de<br />
forandringer, der er sket de seneste 25 år, er der<br />
dog ufatteligt meget, der er ændret på den korte<br />
tid. At Tjenestemandsforeningen i mellemtiden har<br />
skiftet navn til Foreningen af Folketingsansatte,<br />
kan ses som et symbol på de mange forandringer,<br />
men er også udtryk for en realitetsændring med<br />
flere forskellige personalegrupper og med stadig<br />
færre tjenestemandsansatte.<br />
Folketinget er i alle henseender en levende<br />
organisme. For mig var det et stort privilegium at<br />
have været en del af ”Huset” i mere end et kvart<br />
århundrede. På mange måder var det en helt anden<br />
arbejdsplads, jeg forlod i 2007, end den, jeg<br />
startede på tilbage i 1980. Dagsordenen skifter<br />
stadig hurtigere, og pressen spiller en konstant<br />
stigende rolle med 24 timers dækning i både nye<br />
og gamle medier. Når man møder til dagens<br />
arbejde i Folketinget, har man en dagsplan, men<br />
ganske ofte indtræffer der begivenheder, som<br />
sætter en helt anden dagsorden end planlagt.<br />
Det var lidt af et kulturchok, da jeg i 1980 blev<br />
medlem. Jeg kom fra et job i Privatbanken, som<br />
anvendte den nyeste teknologi med bl.a. edb. Det<br />
var der ikke meget af i Folketinget. Vi var tre<br />
medlemmer, som delte kontor på Ridebanen. Vi<br />
havde eget skrivebord med telefon, men det var så<br />
også den luksus, der var til rådighed. Til deling var<br />
en ældre rejseskrivemaskine, som manglede to<br />
taster, samt en diktafon. Det var før medlemssekretærordningen<br />
så dagens lys, så havde man<br />
vigtige ting, der skulle skrives, kunne man i<br />
begrænset omfang indtale det på diktafonen,<br />
hvorefter båndet blev afleveret i gruppesekretariatet.<br />
Her var ansat et par sekretærer, som havde til<br />
opgave at betjene den samlede socialdemokratiske<br />
gruppe, som på det tidspunkt var på 68<br />
medlemmer minus ministre, der blev betjent i<br />
ministerierne.<br />
Der var ikke brugt de store summer på vedligehol-<br />
folKetinget – en levende organisme<br />
delse, hverken i Folketinget eller de tilstødende<br />
ministerier. Jeg husker mit første besøg i Finansministeriet,<br />
hvor Stengangen mest lignede en<br />
vandskadet kælder, og hvor den grønne maling på<br />
væggene flere steder var skallet af. Det har<br />
heldigvis ændret sig, så vi i dag har et hus, som er<br />
fulgt med tiden teknologisk, og som i alle henseender<br />
er smukt, skånsomt moderniseret og meget<br />
velvedligeholdt.<br />
Det, der derimod har fungeret gennem alle årene,<br />
er den betjening, vi medlemmer fik af de ansatte i<br />
huset. Folketinget er på mange måder en ”sædvanlig<br />
arbejdsplads” for både ansatte og medlemmer,<br />
men alligevel vil jeg påstå, at det også er en helt<br />
usædvanlig arbejdsplads, der har sin helt egen<br />
sjæl, som kan være svær at beskrive.<br />
For medlemmer, der bor og er valgt i provinsen,<br />
bliver Christiansborg på en eller anden måde ens<br />
andet hjem. Det gjorde det i hvert fald tidligere. For<br />
mit eget vedkommende betød det, at jeg normalt<br />
ankom til Folketinget ved ottetiden om morgenen<br />
og ofte forlod mit kontor på den anden side af<br />
midnat. Derfor har jeg ”boet” på Christiansborg<br />
mere end de fleste. Men, som jeg har sagt med et<br />
smil: "Vorherre er nådig: Os, han ikke har givet så<br />
mange evner, har han givet et mindre søvnbehov.<br />
Så kan man kompensere med flid.”<br />
unægtelig<br />
mere end en arbejdsplads<br />
Folketingsbetjentene er en af de helt centrale<br />
medarbejdergrupper for, at alting fungerer i huset.<br />
Måske endnu mere i mine første år i Folketinget<br />
end i dag, hvor hele ”bureaukratiet” er vokset og<br />
med en mere omfattende organisationsplan.<br />
67<br />
oLe stavaD (s)<br />
meDLem af foLketinget 1980-2007<br />
”dEt StORE ANtAl ANSAttE, SOM IkkE <strong>ER</strong> d<strong>ER</strong>,<br />
tyd<strong>ER</strong> I hV<strong>ER</strong>t FAld på, At d<strong>ER</strong> Må VæRE<br />
NOGEt, MAN MANGl<strong>ER</strong>.”
68 folKetinget – en levende organisme<br />
Folketingets betjente skal<br />
bære uniformsjakker fra den<br />
1. oktober og frem til grundlovsdag,<br />
hen over sommeren<br />
kun på eventuelle mødedage.<br />
Betjentene i Folketingssalen<br />
skal bære lange skødejakker<br />
på mødedage og altid ved<br />
officielle besøg i huset.<br />
Kvindelige betjente skal være<br />
iført nederdele ved Folketingets<br />
åbning og ved officielle<br />
besøg, hvis vejret tillader det.<br />
Dengang forekom organisationen at være lidt<br />
løsere. Tingene fungerede ikke mindst i kraft af<br />
gode folk, som tog ansvar og løste opgaverne –<br />
ofte på deres egen måde.<br />
De gamle betjente var nok også af ”en anden<br />
skole” end dem, der ansættes i dag. Der var mange<br />
”typer” eller originaler, sagt i ordets absolut<br />
positive betydning. Mange havde været der i en<br />
menneskealder og arbejdede lidt efter deres egne<br />
regler, men med en stolthed for, at alting skulle<br />
fungere, og vi medlemmer blev betjent og fik hjælp<br />
uden smålig skelen til hverken arbejdstid eller<br />
andre regler. Indtrykket var, at for dem var Folketinget<br />
meget mere end en arbejdsplads. Her hørte<br />
de til og følte et stærkt ansvar for, at alting fungerede.<br />
De var der bare – når der var brug for dem.<br />
Jeg tror heller ikke, der på det tidspunkt var<br />
vedtaget nogen form for alkoholpolitik. Så det<br />
skabte hverken panik eller dybe panderynker hos<br />
ledelsen, hvis betjentene fik tid til at hygge sig<br />
med en øl eller to. Udvalgsværelse 34 på 2. sal,<br />
hvor S-gruppen i dag har sekretariat, gik under<br />
betegnelsen ”smugkroen”.<br />
fra øl til danskvand<br />
Skal man beskrive de seneste årtiers udvikling på<br />
Christiansborg på en retvisende måde, kommer<br />
man ikke uden om også at nævne den alkoholkultur,<br />
der dengang prægede huset. Det gjaldt blandt<br />
politikere og for visse medarbejdergrupper.<br />
Herunder ikke mindst hos den faste stab af<br />
journalister, som ganske vist ikke er medlemmer af<br />
Foreningen af Folketingsansatte, men som både<br />
dengang og nu præger huset på rigtig mange<br />
måder. Der har altid været et ganske tæt samspil<br />
mellem politikere og journalister. Som noget helt<br />
unikt har redaktionerne kontorer næsten side om<br />
side med de folkevalgte og administrationen på<br />
Christiansborg. Mig bekendt eksisterer noget<br />
tilsvarende ikke i noget andet parlament.<br />
På mange redaktioner blev der ofte drukket tæt.<br />
Også politikere deltog gerne i festlighederne. Det<br />
medvirkede til relationer og tillidsforhold mellem<br />
visse journalister og visse politikere, som også har<br />
spillet en rolle politisk. Man ”brugte” hinanden,<br />
uden at jeg er i stand til at bedømme, hvem af de<br />
pågældende, journalisterne eller politikerne, der fik<br />
mest ud af samarbejdet. Ofte tror jeg, begge parter<br />
fik det, de gik efter.<br />
Christiansborgjournalisterne og politikerne har<br />
stadig et gensidigt afhængighedsforhold på godt<br />
og ondt. Man kan sige, at de på mange måder er<br />
hinandens forudsætninger, men relationerne har<br />
alligevel ændret sig markant over årene. Man<br />
kommer sjældent så tæt på hinanden som<br />
tidligere.<br />
Hvis redaktionerne i dag byder på noget drikkeligt,<br />
er det enten kaffe eller dansk vand. Øl eller endnu<br />
stærkere sager er bandlyste i arbejdstiden. Den<br />
samme udvikling har der været i alle mulige andre<br />
sammenhænge på Christiansborg og i ministerierne.<br />
Det mener jeg ikke, der er nogen grund til at<br />
begræde. Tværtimod. Selv om jeg nok må indrømme,<br />
at det er blevet lidt mindre festligt, lidt<br />
mere kedeligt, og at man godt kan savne de ”typer”,<br />
der skiller sig ud fra ”den almindelige metervare”,<br />
både hos de ansatte og hos politikerne.<br />
Jeg kom hjem<br />
En enkelt begivenhed står for mig som en tydelig<br />
illustration af, hvordan de ansatte og Folketinget<br />
viste både omsorg og tager hånd om sine<br />
medlemmer.<br />
Den 1. november 1994 stoppede jeg som skatteminister.<br />
Forud var gået et forløb, hvor jeg en uges<br />
tid forinden havde bedt statsministeren overveje,<br />
om det var en god ide, at jeg fortsatte i embedet,<br />
da der var politisk storm grænsende til orkan om<br />
Himmerlandsbankens krak og min rolle i den<br />
forbindelse. Det stod i vejen for regeringens<br />
daglige arbejde og den finanslov, der skulle<br />
forhandles på plads i de kommende uger.<br />
Aftenen forinden min afgang havde Poul Nyrup<br />
Rasmussen og jeg siddet sammen i Statsministeriet<br />
og grundigt drøftet tingene igennem. Da vi<br />
skiltes sent om aftenen, var vi enige om, at jeg<br />
skulle afgå som minister, indtil stormen havde lagt<br />
sig og beskyldningerne var blevet undersøgt og<br />
afvist. Min afgang skulle først meddeles den øvrige<br />
regering og offentligheden den følgende dag.<br />
Her mødtes vi igen i Statsministeriet om morgenen<br />
sammen med S-gruppens formand, Pia<br />
Gjellerup, og blev enige om, at statsministeren<br />
skulle opfordre Carsten Koch, som på det tidspunkt<br />
var direktør i Arbejderbevægelsens Erhvervsråd, til<br />
at indtræde i regeringen som ny skatteminister.<br />
Både Poul Nyrup og jeg talte i telefonen med<br />
Carsten Koch, som accepterede opgaven.<br />
Derefter deltog jeg kort i ministermødet med den<br />
samlede regering. Jeg skal gerne indrømme, at det<br />
var en tung beslutning at forlade et spændende<br />
arbejde og den regering, som jeg selv havde<br />
kæmpet i over 10 år for at skabe grundlaget for.<br />
Derfor var min stemme også noget grødet, da jeg<br />
takkede kollegerne i regeringen for godt samarbejde<br />
og vistnok også lovede, at jeg gerne ville<br />
vende tilbage, når stormen havde lagt sig.<br />
Først klokken 9 om formiddagen den 1. november<br />
slap nyheden om min udtræden af regeringen ud<br />
til offentligheden og Folketinget. Herefter skulle
jeg i afskedsaudiens hos dronningen, inden jeg<br />
kunne byde velkommen til Carsten Koch som ny<br />
minister og tage afsked med ”mit” ministerium.<br />
Efter afskedsaudiensen hos dronningen sidst på<br />
formiddagen vendte jeg tilbage til Folketinget ved<br />
frokosttid. På det tidspunkt var der gået ca. 3<br />
timer, siden min afgang var blevet kendt af Folketingets<br />
ansatte. Derfor var det en utrolig oplevelse<br />
at møde op på Christiansborg og finde ud af, at i<br />
den korte tid, der var gået, havde et tæt samarbejde<br />
mellem forskellige grupper af ansatte i<br />
Folketinget og medarbejdere i Socialdemokraternes<br />
Sekretariat fået indrettet et stort, lyst kontor<br />
med alt det nødvendige på 2. sal i Folketinget, hvor<br />
der også var taget hånd om en midlertidig<br />
sekretærhjælp.<br />
Det gav mig oplevelsen af, at ”jeg kom hjem” efter i<br />
en periode at have været udlånt som minister. Det<br />
står stadig for mig som et bevis på den omsorg og<br />
den utrolige service og hjælpsomhed, medarbejderne<br />
yder for at betjene de folkevalgte. Det gælder<br />
i det daglige, men også når der sker uventede<br />
begivenheder, som kræver hurtig og resolut<br />
handling. Så får firkantede regler og bureaukrati<br />
aldrig lov til at stå i vejen for, at tingene fungerer<br />
og bliver løst.<br />
et trefoldigt leve for jubilaren<br />
Folketinget kan sammenlignes med en stor<br />
maskine, hvor de enkelte medarbejdere og<br />
medarbejdergrupper er de tandhjul, som får<br />
maskinen til at fungere. Hvert enkelt ”tandhjul”<br />
er afgørende for, at maskinen kører. Meget sker<br />
usynligt indtil den dag, det ikke længere fungerer<br />
og kan sætte hele maskinen i stå.<br />
Det samme kan siges om mange andre arbejdspladser,<br />
men kravene til Folketingets medarbejdere<br />
er større end de fleste andre steder. Folketingets<br />
arbejdsform kræver større fleksibilitet end ret<br />
mange andre steder. Der sker voldsomme skift i<br />
arbejdsmængden i løbet af et kalenderår. Et folketingsvalg<br />
eller andre afgørende politiske begivenheder<br />
stiller krav om, at man med kort varsel er i<br />
stand til at geare arbejdet fuldstændig om. Man er<br />
nødt til at kunne handle fra dag til dag og kunne<br />
levere med timers varsel. Det kræver en fleksibilitet<br />
hos medarbejderne, som er større end noget<br />
folKetinget – en levende organisme<br />
andet sted, jeg kan komme i tanker om. Det leverer<br />
man.<br />
Det kræver også noget særligt af huset og<br />
medarbejderne, at Folketingets medlemmer har<br />
vidt forskellig baggrund, når de skal betjenes, og<br />
at ca. en tredjedel af medlemmerne udskiftes ved<br />
hvert valg – som man ikke ved noget præcist om<br />
hvornår kommer.<br />
Efter mere end 25 år i Folketinget kan jeg<br />
konstatere, at Foreningen af Folketingsansatte<br />
er befolket af dygtige, flittige, loyale og meget<br />
hjælpsomme og venlige mennesker. Personlig vil<br />
jeg gerne takke de mange, mange medarbejdere,<br />
som jeg har haft glæden af at samarbejde med<br />
gennem årene. Mange er pensioneret i mellemtiden,<br />
men de har overdraget ”kulturen” til nye<br />
generationer af ansatte, som på smukkeste vis<br />
lever op til den høje standard, som har præget<br />
Folketingets ansatte gennem alle årene.<br />
Der er grund til at råbe et trefoldigt leve for<br />
jubilaren med de 100 år på bagen. Pas på og værn<br />
om den kultur og de værdier, som gør Folketinget<br />
til et helt særligt sted, hvad enten man er<br />
folkevalgt, medarbejder eller bare et tidligere<br />
medlem, som kommer på besøg.<br />
69<br />
Folketingsmedlemmerne Ole Stavad<br />
(S) og Pia Gjellerup (S) til møde i Det<br />
Politisk-Økonomiske Udvalg i 2005
70 fra dengang til nu – lidt om de første 75 år
omvisninger i folKetinget<br />
OM<strong>VI</strong>SNING<strong>ER</strong> I FOlkEtINGEt<br />
Hvert år besøger ca. 80.000 mennesker Folketinget.<br />
Det er bl.a. skoleklasser, pensionistforeninger<br />
og turister fra ind- og udland. Der er også stor<br />
efterspørgsel på Folketingets kunstomvisninger,<br />
hvor man kan se den smukke kunst, som Folketinget<br />
huser. På en omvisning kommer man forbi<br />
Landstingssalen, statsministerportrætterne,<br />
Samtaleværelset, grundlovene og Folketingssalen,<br />
hvis der ikke er møde.<br />
I april 2012 åbnede Folketingets besøgsareal i<br />
kælderen. Hensigten med arealet er at afvikle<br />
logistikken forbundet med de mange besøg bedst<br />
muligt. Besøgsarealet er indrettet med tre undervisningslokaler,<br />
som bl.a. anvendes af besøgende<br />
skoleklasser. I de øvrige dele af arealet fortæller<br />
billeder, tekst, lyd og film om det danske demokratis<br />
historie, Folketingets opgaver og Folketingets<br />
nuværende medlemmer. Der er oven i købet en<br />
lydoptagelse med indenrigsminister Ove Rode fra<br />
1913. Formålet med udstillingen er at bidrage til,<br />
at besøgende i Folketinget får en interessant og<br />
lærerig oplevelse, der styrker deres kendskab til<br />
Folketinget og det danske folkestyre.<br />
Af hensyn til Folketingets arbejde er det begrænset,<br />
hvor mange mennesker der kan vises om.<br />
Derfor er der næsten 1 års ventetid på at få en<br />
bestilt omvisning.<br />
Politiker for en dag<br />
I 1997 tog den daværende formand, Erling Olsen,<br />
initiativet til etablering af et demokratispil for<br />
skoleelever efter inspiration af Jyllands-Postens<br />
Mediarium. Man mente, at det nok kunne være<br />
klart til grundlovsjubilæet i juni 1999. Elise Holt,<br />
der var chef for Kommunikationsafdelingen, måtte<br />
melde pas med hensyn til tidshorisonten, da det<br />
var så kompliceret et spil. Det skal lige nævnes, at<br />
der så vidt vides ikke fandtes andre demokratispil<br />
i hele verden, og at spillet udviklede sig til at blive<br />
et højteknologisk interaktivt læringsspil.<br />
Der var indlysende forskellige problemer, og i det<br />
forprojekt, der blev udarbejdet, kunne man snart<br />
se, at spillet ikke kunne stå færdigt til grundlovsju-<br />
bilæet. Der var både et spørgsmål om, hvor spillet<br />
skulle placeres, der skulle nemlig bruges ca. 300<br />
kvadratmeter, og om et budget, der på baggrund<br />
af forprojektet skulle forøges betydeligt.<br />
Det blev dronningens opbevaringsrum under tårnet<br />
ved Dronningeporten, man fik øje på, og der indledtes<br />
forhandlinger med hoffet om et mageskifte,<br />
hvilket lykkedes. Herefter gik Folketingets arkitekt,<br />
Henrik Levison, i gang med den meget omfattende<br />
ombygning af lokalerne. Hele den tekniske installation<br />
samt programudviklingen blev forestået af<br />
det norske firma Expology. Der blev nedsat en<br />
styregruppe med Elise Holt og fuldmægtig Linda<br />
Kubasiak Johansen, der udviklede det komplicerede<br />
koncept, og Linda Johansen overtog ansvaret<br />
for projektet, da Elise Holt gik på pension.<br />
Man gik ambitiøst i gang med at lave en struktur<br />
for indholdet af spillet og forsøgte at koge lovgivningsprocessen,<br />
fra folketingsvalg til fremsættelse<br />
af lovforslag, første behandling, udvalgsmøder,<br />
ændringsforslag, anden og tredje behandling, ned<br />
til 3 timer.<br />
Det tog 5 år med en omfattende inddragelse af<br />
skoleelever – gennem årene medvirkede ca. 400<br />
8.- og 9.-klasses-elever i test af spillet – fra 1998<br />
og frem til 2003, før Politiker for en Dag var<br />
færdigt. Det var meningen, at den daværende<br />
formand for Folketinget, Ivar Hansen, skulle have<br />
indviet demokratispillet, men han døde desværre<br />
7 dage før, hvilket på mange måder var trist, også<br />
fordi det havde ligget ham stærkt på sinde, at<br />
dette spil blev til noget. Chr. Mejdahl, som derefter<br />
blev formand, indviede så spillet 18. marts 2003.<br />
et minifolketing<br />
Lokalerne er indrettet som et minifolketing med<br />
genkendelige ting, f.eks. lysekroner og portrætter<br />
af formænd og statsministre. Der er indrettet en<br />
Folketingssal, en Vandrehal, medlemskontorer og<br />
gruppe- og udvalgsværelser. Det er folketingsbetjente,<br />
der som ’piloter’, som de kaldes, styrer<br />
eleverne gennem spillet. Der er endvidere<br />
tilknyttet eksperter fra It-Systemer, som straks<br />
bente anDerson<br />
serviCeCHef<br />
71<br />
Politiker for en Dag, det<br />
interaktive besøgscenter for<br />
de ældste skoleelever, er det<br />
første af sin art i verden.<br />
13.053 elever fordelt på 551<br />
hold deltog i 2011.
72 omvisninger i folKetinget<br />
Øverst: 'Folketingssalen' i Politiker<br />
for en Dag. Læg mærke til de to<br />
lysekroner, der er de originale fra<br />
Christiansborg Slots opførelse.<br />
Nederst: 'Bibliotekets Læsesal'.<br />
træder til, hvis der opstår tekniske problemer.<br />
Systemet består af flere servere, som eleverne<br />
kommunikerer med ved hjælp af 45 computere. I<br />
løbet af et spil på 3 timer sendes der ca. 50.000<br />
meddelelser mellem de forskellige dele af<br />
systemet.<br />
Undervisningsministeriet har støttet initiativet<br />
fra begyndelsen og har finansieret halvdelen af<br />
etableringsomkostningerne på 15 mio. kr.<br />
Politiker for en Dag har været en stor succes. Der<br />
er mulighed for 14 spil om ugen, og når der åbnes<br />
for booking hvert år i maj måned, varer det under<br />
en måned, før alle spil er besat frem til det efterfølgende<br />
skoleår. Herefter tilbydes skolerne at<br />
komme på en venteliste.
p<strong>ER</strong> SONA lEtS Bl A d<br />
»BAG GREBNINGEN«<br />
I 1982 blev der taget initiativ til at starte et<br />
personaleblad for ansatte i Folketinget. Initiativtager<br />
var Hans Peter Hilden, der dengang var<br />
formand for Tjenestemandsforeningen. Der var<br />
penge i det dengang, man fik 20.000 kr. om året<br />
for arbejdet. Redaktørstillingen blev slået op, og<br />
Lo Folkmann fik jobbet. Dette fortsatte desværre<br />
ikke – det med de 20.000 kr.<br />
i stalden<br />
Navnet "Bag Grebningen" blev til ved en konkurrence,<br />
hvor Knud Jensen fra Statsrevisorerne<br />
foreslog dette meget sigende navn. Grebningen er<br />
den rende bag dyrene i en stald, hvor gødningen<br />
opsamles, og det har også været øgenavnet for de<br />
bageste bænke i Folketingssalen, hvorfra medlemmerne<br />
arbejdede sig op foran. Bladet blev drevet af<br />
foreningerne, der alle havde en repræsentant siddende<br />
i redaktionsudvalget. Der var dog stor forskel<br />
på arbejdsindsatsen, men det gik fint endda.<br />
Bladets opgave var at informere husets ansatte<br />
om, hvad der skete. Det kunne være dagsordenen<br />
for præsidiemøderne, referater fra de forskellige<br />
foreninger i huset, ja al information var meget<br />
velkommen, da der ingen var i forvejen.<br />
Medarbejderne tog begejstret imod bladet, og<br />
mange bidrog med artikler om udflugter, referater<br />
fra foreningers generalforsamlinger og holdninger<br />
i det hele taget. Der blev også sagt nogle ting<br />
ligeud. Bladet havde ytringsfrihed ligesom alle<br />
andre medier, kun redaktøren udøvede censur.<br />
Bladet blev altid revet væk, når det kom, det gule<br />
omslag lyste langt væk, og alle læste straks<br />
interesseret det skrevne ord. Jeg var selv en ivrig<br />
læser, og nogle gange bidrog også jeg med en<br />
artikel.<br />
Det, som var så fantastisk, var, at ALT er startet<br />
i "Bag Grebningen", dagsorden og referater af<br />
SU-møderne, liste over, hvad der skete i Folketinget,<br />
billeder af nyansatte. Dette blev sat i helt fra<br />
starten af bladet, man kunne læse det hele, godt<br />
redigeret af ansvarshavende, men ikke mere, end<br />
at bidragydernes egen skrivekarakter blev bevaret.<br />
Personalets Blad ”Bag greBnigen”<br />
Penneholderen har sin faste plads<br />
Da medlemssekretærerne kom til, sendte de også<br />
artikler. Det blad var et fantastisk samlingspunkt.<br />
Jeg husker, at jeg lavede en del interview, bl.a. et<br />
med Jacob Haugaard. Han var ikke særlig morsom,<br />
da jeg interviewede ham om hans sekretær, Nya<br />
Strandeng, og det var meget vigtigt for Jacob at<br />
sige noget godt om hende, det skulle der ikke laves<br />
sjov med.<br />
Jeg interviewede også Hans Peter Hilden om,<br />
hvordan tanken om Folketingets nye hjemmeside<br />
var opstået, og Benny Høyer om hele den tekniske<br />
baggrund og til sidst Erling Olsen. Jeg kom til at<br />
flytte hans penneholder 2 centimeter, og den blev<br />
straks sat på plads igen.<br />
frisen i vandrehallen<br />
Der var også en dag, hvor jeg lagde mærke til, at<br />
der havde gået en maler ret så længe rundt og<br />
malet på frisen i Vandrehallen. Jeg inviterede ham<br />
på en kop kaffe og fik så et interview om hele den<br />
spændende proces. Han hed for resten Robin Birk.<br />
Jeg skal komme ind på senere, hvorfor jeg husker<br />
det. Bl.a. fortalte han mig, at syltekrukken, der er<br />
malet på tavlen med udvalgsmøder, ikke blev<br />
CHanne bJerringgaarD<br />
kontorfULDmægtig<br />
73<br />
Kontorfuldmægtig Channe<br />
Bjerringgaard med Folketingssalen<br />
som baggrund
74 Personalets Blad ”Bag greBnigen”<br />
Den omtalte ’Lange Lone’<br />
malet over, men kun duppet med brun farve, for en<br />
syltekrukke kan man ikke ændre på, sagde Robin. I<br />
forbindelse med denne renovering blev nogle<br />
paneler fjernet nede ved Folketingssalen. Her var<br />
der ingen frise, så Robin måtte være kreativ, og<br />
hvis man kigger efter, så kan man se en lille<br />
rødkælk (Robin på engelsk) og en stork. Det hed<br />
den arkitekt, som Folketinget brugte dengang.<br />
Blondinen med de lange ben<br />
Til slut bliver jeg nødt til at nævne "Spørg Lange<br />
Lone". Denne figur opfandt jeg i januar 1996, og jeg<br />
fik Tommy Kruse fra Schultz Grafisk til at tegne<br />
denne storbarmede blondine, som var lidt naiv, ja.<br />
Hun havde det med at spørge ret så ligefremt, når<br />
der var noget, hun ikke helt forstod. Hun spurgte<br />
f.eks. om papirforbruget i Folketinget, hvor meget<br />
vi brugte, hvad vi gjorde med det, om det blev<br />
sendt til genbrug, hvad man måtte smide i papirkurvene<br />
og andre spørgsmål. Dette blev der meget<br />
ballade over; afdelingen blev kaldt sammen og fik<br />
besked på, at man ikke måtte tale med mig om<br />
"sådanne ting". Jeg blev sortlistet, men det sker jo,<br />
når man tilhører verdenspressen og udøver sin<br />
ytringsfrihed.<br />
Rigtig mange elskede Lange Lone, og mange<br />
gættede på, hvem det var, da jeg ikke sagde noget<br />
om, at hun var kommet ud af det blå. Der var en,<br />
der hed Lone, en flot, høj husbetjent. Hende var<br />
mange sikker på, at figuren var opkaldt efter.<br />
Faktor Tommy Kruse fra Schultz Grafisk bidrog i<br />
det hele taget med mange tegninger til forsiden<br />
af bladet.<br />
nu er det slut<br />
Bladet blev moderniseret i 2000, og det overlevede<br />
det desværre ikke. Det sidste nummer udkom i<br />
2002, hvilket jeg stadig begræder. Der er ikke<br />
noget som den ærlige og direkte kommunikation,<br />
hvor man kan sige sin uforbeholdne mening<br />
(næsten!), og så har "Bag Grebningen" været<br />
græsrødderne her i huset; al kommunikation kom<br />
nedefra, og ledelsen overtog den, hvilket jeg kun<br />
kunne være stolt over.
FOlkEtINGEtS REVy<br />
Denne tradition startede tilbage i 1984, hvor en<br />
folketingsbetjent, der hed Bjarne Laursen, fik den<br />
geniale ide, at Folketinget skulle have en revy.<br />
Bjarnes ide fik han faktisk fra at kigge på institutioner<br />
omkring sig. Som han skrev i vores personaleblad<br />
"Bag Grebningen" i 1984: "TV-byen, Radiohuset,<br />
Teknikbyen og mange flere kan hvert år<br />
stille en revy på benene – hvorfor ikke vi, der har<br />
vores daglige gang her på Borgen?" Og det kunne vi!<br />
Der har i alt været afholdt 11 revyer siden 1984.<br />
Den sidste lavede vi i 2012, og den blev afholdt i<br />
Fællessalen. Revyen lavede også på et tidspunkt<br />
en afstikker til Hofteateret. Det var et fantastisk<br />
teater, men der var rigtig mange regler. Alt skulle<br />
fjernes efter hver forestilling, der måtte ikke være<br />
brændbart materiale, og så var der bare rigtig lydt.<br />
Jeg husker, at det år var det uglen (den daværende<br />
formand, Erling Olsen, havde fået det tilnavn i<br />
medierne), der var hovedtemaet. Der var blevet<br />
lavet et rigtig flot hult træ, som "uglen" skulle<br />
sidde i, men ak og ve. Vi kunne ikke få det ind på<br />
scenen, og så var det heller ikke lavet af det<br />
korrekte træ (ikke brændbart), så der blev i hast<br />
lavet noget andet, som kunne bruges. Tak til vores<br />
kreative håndværkere!<br />
alt er hjemmelavet<br />
Revyer laves af – os selv! Ikke alene teksterne;<br />
"skuespillerne" kommer fra alle personalegrupper<br />
i Folketinget, journalister, husbetjente, folketingsbetjente,<br />
medlemssekretærer, kontorpersonale,<br />
akademikere, it-folk og folketingsmedlemmer. Man<br />
er en stor familie.<br />
Igennem tiderne er der mange medlemmer, der har<br />
optrådt i revyerne, også nogle, som efterfølgende<br />
blev ministre, f. eks Ulla Tørnæs og Gitte Lillelund<br />
Bech. Skuespilleren Jacob Haugaard meldte sig<br />
selvfølgelig også til at deltage, dengang han var<br />
medlem af Folketinget. Uffe Ellemann-Jensens far,<br />
Jens Peter Jensen (hvis nogen husker ham), var det<br />
helt store hit som "lægprædikant", uden manuskript<br />
– hver aften, og han lagde hele salen ned,<br />
han var den fødte skuespiller, men dette ligger helt<br />
tilbage til starten af revyen.<br />
folKetingets revy<br />
De tekster, der bruges, er hjemmelavede og<br />
hundrede procent aktuelle. Bertel Haarder har ofte<br />
skrevet tekster til vores revy, men også andre<br />
begavede tekstforfattere går rundt her på Borgen,<br />
forklædt som medlemssekretærer, medlemmer og<br />
ansatte i administrationen. Reglen er, at man skal<br />
være på Borgen; det fraviges aldrig. Kun med<br />
musikken har man måttet kapitulere. Der er ikke<br />
så mange musikere ansat mere, så der hyres indtil<br />
videre folk udefra.<br />
Rekvisitterne har også en helt speciel plads. Alt<br />
laves her i huset af vores egne dygtige håndværkere,<br />
og jeg må sige, at det er de mest kreative<br />
løsninger, man kun kan beundre. Vi har haft både<br />
rygekabine, solarier og slotte, og de sidste par<br />
CHanne bJerringgaarD<br />
kontorfULDmægtig<br />
75<br />
Et af numrene i Christiansborgrevyen<br />
2006, ’Børnehaven Borgen’.<br />
Det var vekselsang, og skuespillerne<br />
spurgte først: ’Må man godt<br />
forhøje momsen, må man droppe<br />
efterlønnen, må man lukke børnehaver,<br />
må man sige du i salen, må<br />
man ryg' i Vandrehallen, må ministeren<br />
få gaver?’ - hvorefter de<br />
svarede: ’Næ, næ, nix, nix, slut!<br />
Forbudt!’
76 folKetingets revy<br />
’Dronningen’ og ’Prinsen’ medvirker<br />
normalt altid i Christiansborgrevyerne.<br />
Her er de fremstillet af<br />
folketingsmedlem Mogens Jensen<br />
(S) og it-supporter Stephen Skriver<br />
i 2012.<br />
gange er også den moderne teknologi blevet taget<br />
i brug, så medlemmerne nu optræder, godt nok fra<br />
Folketingets talerstol, men alligevel.<br />
dronningen<br />
En anden vigtig figur eller figurer er det royale par<br />
og ikke mindst dronningen. Det er blevet en<br />
tradition, at det er en mand, der spiller dronningen,<br />
og det er også en tradition, at en ting kan man<br />
være sikker på, og det er et nummer med dronningen,<br />
men andet kan man ikke være sikker på.<br />
Revyen bruger meget tid på at lave aktuelle numre,<br />
især om os selv. Der er altid noget, der trænger til<br />
at blive sagt! Revyen har engang været ude for, at<br />
en af tekstforfatterne blev kaldt ind til Folketingets<br />
formand og fik en kæmpe balle, og personen<br />
overlevede med nød og næppe.<br />
En revy kan også bruges til at lave grin med det,<br />
man sætter pris på, og sandhedsværdien må ofte<br />
vige for underholdningsværdien. Mig bekendt har<br />
dronningen aldrig klaget over revyer.<br />
Det sidste nye er, at revyen har optrådt på<br />
Kulturnatten, så borgerne kunne få en smagsprøve<br />
på forestillingen.<br />
Der er kun én måde at afslutte denne artikel på, og<br />
det er sådan:<br />
Lad forestillingen begynde! Rigtig god fornøjelse!
Kunstforeningen i Folketinget afholdt stiftende<br />
generalforsamling den 15. januar 1986 på initiativ<br />
af blandt andre medlemssekretær Anna Lise<br />
Raben, som også blev foreningens første formand.<br />
Det hverv varetog hun indtil 1996, hvor hun<br />
afløstes af fuldmægtig Mette Brask og senere af<br />
bibliotekar René Alslund og systemkonsulent<br />
Annelise Romme (fra 2008).<br />
Foreningens oprindelige formål var ”at fremme<br />
interessen for god kunst gennem udstillingsaktiviteter,<br />
foredrag og lignende, samt at købe kunst til<br />
fordeling blandt foreningens medlemmer”. Man kan<br />
blive medlem af Folketingets Kunstforening, hvis<br />
man har eller har haft Folketinget som arbejdsplads.<br />
Kunstforeningens bestyrelse bestod dengang af<br />
seks medlemmer, og to af bestyrelsesmedlemmerne<br />
burde ifølge foreningens vedtægter være<br />
fra hhv. Folketingets Præsidium og Folketingets<br />
Rådgivende Kunstudvalg. Gennem mange år<br />
repræsenterede Erling Olsen (S) Præsidiet og<br />
Mogens Seneberg Folketingets Rådgivende<br />
Kunstudvalg.<br />
Til varetagelsen af foreningens indkøb af kunstværker<br />
var der oprindelig en generalforsamlingsvalgt<br />
indkøbskomité, der skulle sørge for stor<br />
bredde i indkøbene. For at sikre foreningens økonomi<br />
var foreningens kasserer dog fast medlem af<br />
indkøbskomiteen. I praksis var der stort sammenfald<br />
mellem bestyrelsen og indkøbskomiteens<br />
medlemmer. Dette førte senere til, at indkøbskomiteen<br />
blev nedlagt, og at den samlede bestyrelse<br />
overtog indkøbsopgaverne. I årenes løb er der<br />
løbende sket justeringer af foreningens vedtægter.<br />
Lige siden foreningens start har Folketinget støttet<br />
foreningens arbejde økonomisk, ligesom det sker<br />
for andre foreninger i Folketinget. I et enkelt år er<br />
det også lykkedes bestyrelsen af opnå fondsstøtte<br />
til foreningens indkøbsarbejde.<br />
mange udstillinger<br />
I de første 10 år af foreningens historie gennemførte<br />
bestyrelsen udstillingsaktiviteter, blandt<br />
folKetingets Kunstforening<br />
FOlkEtINGEtS kUNStFORENING<br />
andet på 3. sal på Christiansborg, hvor skiftende<br />
kunstnere udstillede. Dette er nu ikke længere<br />
muligt.<br />
En af de første udstillinger i 1986 havde temaet<br />
”Mit kæreste kunstværk”, og det udstillede kunne<br />
være alt fra maleri, skulptur og kunsthåndværk til<br />
et eget værk. To folketingsmedlemmer udstillede<br />
egne værker, nemlig Kristen Poulsgaard (FP) og Ole<br />
Bernt Henriksen (KF). Kunstforeningen kvitterede<br />
med at købe et maleri af sidstnævnte. Andre<br />
medlemmer af Folketinget havde udstillet billeder<br />
af sig selv og nære familiemedlemmer eller af<br />
bøger og skulpturer, som betød meget for dem. Et<br />
medlem udstillede et maleri, han var blevet meget<br />
glad for, men som han ikke havde haft råd til at<br />
købe, da han så det første gang. Men han fik det nu<br />
alligevel ved at udstede 12 lige store fremdaterede<br />
checks til kunstneren.<br />
arrangementer<br />
Kunstforeningens medlemsorienterede aktiviteter<br />
falder i to dele. For det første besøg hos institutioner,<br />
ambassader, udstillinger og værksteder og<br />
anneLise romme<br />
systemkonsULent<br />
77<br />
Den velbesøgte generalforsamling i<br />
Kunstforeningen i 2011. Chancen<br />
for et godt kunstværk lokker jo.
78 folKetingets Kunstforening<br />
Kunstforeningen på besøg i Den<br />
Russiske Kirke i Bredgade i 2012<br />
afholdelse af foredrag m.v. Foreningen har stået for<br />
et imponerende antal arrangementer med meget<br />
stor bredde, fra besøg på museer, ambassaderesidenser<br />
og pelsauktioner til besøg hos møbelsnedkere<br />
og glasværksteder.<br />
Den anden store aktivitet er den årlige generalforsamling,<br />
hvor bestyrelsen udlodder de kunstværker,<br />
der i årets løb er indkøbt for medlemmernes<br />
penge. Det har gennem alle årene været en festlig<br />
aften, hvor de store forhåbninger om de højest<br />
prioriterede gevinster forhåbentlig indfries for de<br />
heldige vindere. De uheldige får et gevinstlod mere<br />
til næste års generalforsamling.<br />
Kunstforeningens budget til indkøb af værker er<br />
beskedent, men det er alligevel lykkedes at anskaffe<br />
kunst af høj standard og af store danske navne.<br />
Fra de seneste år kan nævnes John Kørner, Tal R,<br />
Per Kirkeby, Michael Kvium, Kehnet Nielsen, Pia<br />
Andersen, Wilhelm Freddie, Henry Heerup m.fl.
FOlkEtINGEtS IdRætSklUB<br />
Folketingets Idrætsklub blev oprettet i september<br />
1983. Ideen var, at medlemmerne af Folketinget og<br />
de ansatte skulle lære hinanden bedre at kende i<br />
det daglige, men også at styrke det sociale sammenhold<br />
i fritiden. På længere sigt skulle det skabe<br />
en bedre forståelse for vores fælles arbejde i<br />
Folketinget, samtidig med at det skulle medvirke<br />
til, at Folketinget blev en af Danmarks bedste<br />
arbejdspladser.<br />
FIK blev navnet på idrætsklubben. Der blev dannet<br />
en bestyrelse, som bestod af en formand, en kasserer,<br />
tre bestyrelsesmedlemmer og en suppleant.<br />
Et af bestyrelsesmedlemmerne skulle være et<br />
folketingsmedlem. Hvert år skulle der afgives en<br />
beretning og forelægges et regnskab på foreningens<br />
generalforsamling, og de skulle også sendes<br />
til Folketingets Personalekontor, da foreningen fik<br />
tilskud ligesom de andre foreninger i huset.<br />
Igennem mange år var Jimmy Stahr (S) og Helge<br />
Sander (V) medlemmer af bestyrelsen; senere kom<br />
Erling Christensen (S) og til sidst Kristian Jensen<br />
folKetingets idrÆtsKluB<br />
(V) til. Det kan også nævnes, at alle betalte<br />
kontingent til klubben.<br />
FIK kunne have haft 25 års jubilæum i 2008, men<br />
blev nedlagt i 2004, da den tilstrækkelige interesse<br />
ikke var til stede, og ingen ville påtage sig<br />
eller havde lyst til dette frivillige arbejde.<br />
fodbold er favoritten<br />
Første idrætsgren er og bliver fodbold. Dette blev<br />
også samlingspunktet for FIK. Der var mange<br />
stævner igennem årene, f.eks. FIK’s nytårsstævne,<br />
indendørsfodbold, stævne med Landdagen i Kiel,<br />
stævne med Schultz Grafisk, 7-mandsfodbold, AB<br />
Veteraner, stævne mellem Den Dømmende, Den<br />
Udøvende og Den Lovgivende magt i Kongens Have<br />
og mange andre fodboldstævner rundtomkring i<br />
det ganske land.<br />
Det største arrangement var, da FIK blev inviteret<br />
til Portugal sammen med 12 andre lande fra EU.<br />
Arrangementet blev afviklet i sommeren 2000 som<br />
test i forbindelse med, at Portugal havde ansøgt<br />
kim H. peDersen<br />
overinspektør og sikkerHeDsCHef<br />
frank moLLerUp sørensen<br />
fHv. inspektør<br />
Fodboldholdet anno1995<br />
79
80 folKetingets idrÆtsKluB<br />
Medarbejdere fra Biblioteket<br />
deltager i DHL-Stafetten i<br />
Fælledparken i 2005<br />
om at måtte afvikle europamesterskabet i 2004.<br />
Det var et fantastisk arrangement, og stævnet<br />
varede over 4 dage. Resultatet af stævnet blev, at<br />
Portugal vandt vores pulje og spillede finale mod<br />
Italien. FIK kom ind på en flot 6. plads, og det var<br />
meget heldigt, da det var en pokal, vi lige kunne<br />
få med i flyet, så stor var den.<br />
En af de bedste kampe var mod AB Veteraner.<br />
Knud Lundberg, Bjørn Elmquist (V) og Niels Helveg<br />
Petersen (RV) var på AB´s hold mod FIK. Kampens<br />
resultat blev, at FIK vandt 1-0.<br />
stjerneholdet<br />
Der blev ligeledes spillet en del kampe mod<br />
Stjerneholdet, som bestod af gamle landsholdsstjerner.<br />
En af de bedste kampe, der blev spillet,<br />
var i 1998 på B93’s stadion på Østerbro, hvor<br />
Stjerneholdet vandt 7-5 over FIK. I hele kampen<br />
blev der kun begået ét frispark, og fairplaybegrebet<br />
blev en del af konceptet for holdet, hvilket blev<br />
rost meget af de gamle landsholdskæmper. Som<br />
altid var der en afsluttende tredje halvleg sammen<br />
med vores modstandere, hvor en god frokost eller<br />
middag var samlingspunktet.<br />
Som tiden gik, og vi blev ældre, gled fodbolden i<br />
baggrunden, og nye idrætsgrene kom til som badminton,<br />
Amager Rundt, golf, dragebådssejlads, et<br />
yogahold, en fiskeklub, DHL-stafetløbet i Fælledparken,<br />
5x5-km-løb osv. Stafetløbet i Fælledparken<br />
havde en af de største deltagertilslutninger i FIK's<br />
historie. Det startede med et telt til 50 deltagere,<br />
men efter få år var vi helt oppe på 200 deltagere,<br />
som der skulle bruges et stort telt til, og der skulle<br />
skaffes drikkelse, mad m.m.<br />
tak til sponsorerne<br />
FIK vil gerne ved denne lejlighed takke Folketinget,<br />
partierne, restauranten m.fl. for deres sponsorater<br />
igennem tiden. Det har altid været dejligt at have<br />
dem med på sidelinjen. Uden denne støtte kunne<br />
arrangementerne ikke have været gennemført.<br />
I dag har Folketingets Personalekontor overtaget<br />
FIK, der dog stadigvæk forvalter de forskellige<br />
idrætsgrene med et økonomisk tilskud.
chRIStIANSBORGkOREt<br />
I Marianne Grøndahls fine bog ”Det danske<br />
folkestyre” er der et afsnit om ”Sang og andagt”.<br />
Hun har med kunstnerens skarpe blik fanget<br />
korsangens intensitet og glæde. Hun har fanget<br />
korsangernes fornøjelse og optagethed af sangen<br />
og samværet.<br />
Ved at tage denne del af Borgens liv med har hun<br />
skrevet ind i historien, at sang og sangens rum<br />
hører til som en del af det danske folkestyre.<br />
I Christiansborgkoret sang hver onsdag omkring<br />
50 tilmeldte korsangere igennem nogle år. Ikke<br />
alle kunne komme hver gang, men et godt fremmøde<br />
gjorde, at vi kunne synge flerstemmige<br />
satser af Benny Andersen og andre digtere,<br />
primært nordiske. Vi fik et nyt og godt klaver stillet<br />
til rådighed samt en af tidens bedste danske<br />
jazzpianister, Niels Andersson, til akkompagne-<br />
CHristiansBorgKoret<br />
ment af korsangerne. Så det lød bare godt – hver<br />
gang.<br />
Christiansborgkoret havde en helt unik sammensætning.<br />
Ansatte af alle slags (næsten), politikere<br />
fra alle partier (næsten), en professionel korleder<br />
(som i nogle år opholdt sig som MF i Tinget) og en<br />
professionel pianist. Det gav et godt musikalsk<br />
samvær som et glimrende supplement til det<br />
arbejde, alle i koret i øvrigt ydede i huset. Det gav<br />
gode kræfter til varetagelse af arbejdet, og det var<br />
sjovt.<br />
Christiansborgkoret blev etableret i 2005-06 og<br />
eksisterede et par år.<br />
bente DaHL (rv)<br />
meDLem af foLketinget 2005-11<br />
81<br />
Opslag i Marianne Grøndahls bog<br />
’Det danske folkestyre’, der viser<br />
Christiansborgkoret under en prøve
FEStSkRIFtEtS FORFAtt<strong>ER</strong>E<br />
Bente Anderson, servicechef, ansat i Folketinget 1980<br />
Channe Bjerringgaard, kontorfuldmægtig, formand for Foreningen af Folketingsansatte,<br />
ansat i Folketinget 1977<br />
John Baastrup, personalechef, ansat i Folketinget 1990<br />
Bente Dahl, folketingsmedlem (RV) 2005-11<br />
Claus Dethlefsen, folketingssekretær og vicedirektør, ansat i Folketinget 1978<br />
Richard Mongin Forrest, EU-koordinator, leder af tv-projektet, ansat i Folketinget 1996<br />
Henrik Hagemann, fhv. generalsekretær for Danmarks Riges Delegation til Nordisk Råd,<br />
ansat i Folketinget 1984-2009<br />
Finn Holle, fhv. redaktionssekretær, ansat i Folketinget 1959-2005<br />
Jens Chr. Jacobsen, chefkonsulent, ansat i Folketinget 1980<br />
Anne Jensen, redaktionssekretær, ansat i Folketinget 2006<br />
Tommy Kruse, afdelingsleder, Rosendahls-Schultz Grafisk A/S, ansat 1969<br />
Carsten U. Larsen, direktør, ansat i Folketinget 2008<br />
Ingrid Sylvest Nielsen, fhv. chefkonsulent, ansat i Folketinget 1981-2010<br />
Kim H. Pedersen, overinspektør og sikkerhedschef, ansat i Folketinget 1983<br />
Annelise Romme, systemkonsulent, ansat i Folketinget 1996<br />
Ole Stavad, fhv. minister, folketingsmedlem (S) 1980-2007<br />
Ole Søndergaard, it-chef, ansat i Folketinget 1987<br />
Frank Mollerup Sørensen, fhv. inspektør, ansat i Folketinget 1973-2010<br />
festsKriftets forfattere<br />
Arbejdsgruppen til forberedelse af festskriftet har bestået af foreningsrepræsentanterne Channe<br />
Bjerringgaard, Simon Dyngbo, Frauke Kruse og Christina Ringvard suppleret med Henrik Hagemann og<br />
Finn Holle.<br />
83
FORENINGSFORMæNd<br />
GENNEM åRENE<br />
Listen er baseret på oplysninger fra de respektive<br />
foreninger<br />
formænd for foreningen af folketingsansatte<br />
1987-2013<br />
Bente Andersen 1987- 91<br />
Mette Brask 1991-94<br />
Nelly Terlaak 1994-98<br />
Knud Erik Petersen 1998-02<br />
Preben Kjær 2002-05<br />
Kirstine Green 2005<br />
Channe Bjerringgaard 2005-<br />
formænd for viften – ansatte i folketinget<br />
under Co10 (før 2010: Co ii-foreningen af<br />
folketingsansatte) 1988-2013<br />
Solveig Gottfredsen<br />
Mette Møller Jensen<br />
Channe Bjerringgaard<br />
Susanne Bundgaard -2004<br />
Finn Holle 2004-05<br />
Jeanette Schultz 2005-06<br />
Britt Thøgersen 2006-08<br />
Tove Jordal 2008-<br />
formænd for aC-Klubben 2004-12<br />
Nicoline Nyholm Miller 2004-05<br />
Peder Pedersen 2005-06<br />
Christian Dubois 2006-07<br />
Morten Roland Hansen 2007-08<br />
Jette Nedergaard 2008-09<br />
Jakob Heltoft 2010-11<br />
Iben Tybjærg Schacke 2011-12<br />
formænd for Husbetjentenes forening 1985-2013<br />
Winnie Nielsen 1985-91<br />
Lene Sejling 1991-92<br />
Christa Laustsen 1992-98<br />
Birgit Gernsøe 1998-2002<br />
Kirsten A. Larsen 2002-06<br />
Connie Baagøe 2006-11<br />
Birgitte Jensen 2012-<br />
formænd for Prosaklubben 2001-13<br />
Ole Kornbeck Schröder 2001-09<br />
Preben Kjær 2009-<br />
foreningsformÆnd gennem årene<br />
formænd for Håndværkerklubben 1969-2013<br />
Villy Wahlers 1969-88<br />
Benny Lenander 1988-89<br />
Poul Hjorth 1989-90<br />
Jørgen Erichsen 1990-92<br />
Simon Dyngbo 1992-98<br />
Kirstine Green 1998-2006<br />
Henrik Herr 2006-09<br />
Flemming Slabiak 2009-12<br />
Simon Chrillesen 2012-<br />
formænd for Betjentforeningen 1956-2012<br />
Thor Trosborg 1956-<br />
Svend Jacobsen<br />
Jens Martensen<br />
Karl Stauersbøll 1970-<br />
Jens Martensen 1978-79<br />
Henning Olsen 1979-81<br />
John Nybro 1982-<br />
Max Bruun<br />
Leif Kjærulff<br />
Michael Erichsen 1992-94<br />
Lisa Olufson 1994-96<br />
Ninna Auvinen 1996-2002<br />
Jan van der Steen 2002-06<br />
Helen Arentoft 2006-07<br />
Troels Stigaard 2007-08<br />
Jannick Thygesen 2008-12<br />
formænd for folketingets Kunstforening<br />
1986-2013<br />
Anna Lise Raben 1986-96<br />
Mette Brask 1996-2002<br />
René Alslund 2002-08<br />
Annelise Romme 2008-<br />
formænd for folketingets idrætsklub<br />
1983-2004<br />
Jørgen Lindemann Olsen<br />
Kurt Andersen<br />
Karl Aage Buch<br />
Frank Mollerup Sørensen<br />
Kim H. Pedersen<br />
85
86<br />
p<strong>ER</strong>SONREGISt<strong>ER</strong><br />
Alslund, René 77<br />
Andersen, Bente 5<br />
Andersen, Dorthe 51<br />
Andersen, K.B. 35, 36<br />
Andersen, Ole Stig 23, 24, 25, 26<br />
Auken, Svend 21, 41<br />
Bech, Gitte Lillelund 75<br />
Bjerregaard, Ritt 38<br />
Bjerringgaard, Channe 5, 73<br />
Bohlbro, Peter 19<br />
Brask, Mette 77<br />
Brixtofte, Peter 21<br />
Brøndsted, Povl 15<br />
Christensen, Carina 19<br />
Christensen, Erling 79<br />
Clausen, H.P. 15, 18, 22, 30, 35<br />
Dahl, Kristian Thulesen 19<br />
Dethlefsen, Claus 27, 36<br />
Dybkjær, Lone 16<br />
Elberling, Victor 12<br />
Ellemann-Jensen, Uffe 38, 75<br />
Elmquist, Bjørn 80<br />
Folkmann, Lo 73<br />
Gjellerup, Pia 68, 69<br />
Glistrup, Mogens 33<br />
Gyldenkilde, Lilli 15, 16<br />
Hansen, Arne 34<br />
Hansen, Ivar 25, 26, 29, 71<br />
Hansen, Per Anker 35<br />
Hansen-Salby, E. 33<br />
Haugaard, Jacob 73, 75<br />
Henriksen, Ole Bernt 77<br />
Heunicke, Magnus 36<br />
Hilden, Hans Peter 73<br />
Hjortdal, Helge 15, 17<br />
Holt, Elise 71<br />
Hvidberg, Axel 49<br />
Høegh, Aka 53<br />
Høyer, Benny 73<br />
Haarder, Bertel 75<br />
Jacobsen, Erik 34<br />
Jakobsen, Svend 5<br />
Jarlbæk, Karina 64<br />
Jensen, Hans Henrik 66<br />
Jensen, Jens Peter 75<br />
Jensen, Knud 73<br />
Jensen, Kristian 79<br />
Jensen, Mogens 76<br />
Jensen, Susanne 50<br />
Jepsen, Erik 37<br />
Jespersen, Jørgen Bang 25, 26, 27<br />
Johansen, Linda Kubasiak 71<br />
Koch, Carsten 68, 69<br />
Krogh, Astrid 53<br />
Kruse, Frauke 16<br />
Kruse, Tommy 50, 74<br />
Larsen, Carsten U. 5, 8, 29, 30<br />
Lauesgaard, Axel 12, 31<br />
Laursen, Bjarne 75<br />
Levison, Henrik 51, 71<br />
Lundberg, Knud 80<br />
Lykketoft, Mogens 5, 30, 36, 38<br />
Mejdahl, Chr. 29, 71<br />
Møller, Jens 12<br />
Møller, Per Stig 63<br />
Ninn-Hansen, Erik 35<br />
Nørgaard, Bjørn 52<br />
Olsen, Eigil 12, 46<br />
Olsen, Erling 23, 24, 25, 52, 71, 73, 75, 77<br />
Pedersen, Thor 29, 30<br />
Petersen, Niels Helveg 80<br />
Poulsgaard, Kristen 15, 77<br />
Raben, Anna Lise 77<br />
Rasmussen, Anders Fogh 21, 63<br />
Rasmussen, Henning 15, 22, 35<br />
Rasmussen, Poul Nyrup 21, 35, 68<br />
Rylander, Hans Chr. 52<br />
Sander, Helge 79<br />
Schlüter, Poul 5, 35<br />
Seneberg, Mogens 34, 77<br />
Skawbo-Jensen, Karsten 36<br />
Skriver, Stephen 76<br />
Spanggaard, Kr. D. 13<br />
Stahr, Jimmy 79<br />
Stavad, Ole 69<br />
Sten-Knudsen, Nina 53<br />
Sørensen, Magnus 12<br />
Thorning-Schmidt, Helle 5, 45<br />
Tvarnø, Henrik 25, 26, 29<br />
Weiss, Birte 25<br />
Westall, Sonia 19<br />
Zeuner, Preben 50
VELKOMMEN INDENfOR<br />
pÅ ChRISTIANSBORG<br />
DENNE BOG hAR INGEN<br />
KONKURRENT<strong>ER</strong>. DEN<br />
fORTÆLL<strong>ER</strong> ET STyKKE<br />
hISTORIE, SOM IKKE <strong>ER</strong><br />
KENDT Af RET MANGE,<br />
NEMLIG hISTORIEN OM<br />
hVORDAN DET I TIDENS<br />
LøB hAR VÆRET AT<br />
ARBEJDE fOR OG I<br />
DANMARKS RIGSDAG,<br />
NU <strong>BARE</strong> fOLKETINGET.