Det magtfulde møde mellem system og klient - Aarhus ...
Det magtfulde møde mellem system og klient - Aarhus ...
Det magtfulde møde mellem system og klient - Aarhus ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
uundgåelig <strong>og</strong> vedvarende, ser Goffman processen som mere afgrænset.<br />
Såfremt spillet ikke skal blive stigmatiserende, kræver det d<strong>og</strong> ifølge Goffman,<br />
at der eksisterer en ligeværdighed i spillet, samt at de forskellige roller<br />
<strong>og</strong> spil kan træde i karakter. Ølgaard tolker Goffmans forståelse af ligeværdighed<br />
i spillet på følgende måde:“Når mennesker <strong>møde</strong>s, må de have lejlighed<br />
til … at give udtryk for, hvad de <strong>og</strong>så er uden for <strong>møde</strong>t” (Ølgaard,<br />
1975: 57). <strong>Det</strong> er på den undersøgte institution vanskeligt at tale om en<br />
ligeværdighed, alene af den grund, at der blandt forældrene eksisterer en<br />
latent angst for personalets vurderinger af deres forældreevne. Desuden kan<br />
det være vanskeligt for <strong>klient</strong>erne at få lov til at vise andre roller, idet rytmen<br />
på døgninstitutioner <strong>og</strong> i forvaltninger er meget fast, <strong>og</strong> idet beboernes<br />
netværk <strong>og</strong> øvrige kontekst (hvor andre roller spilles <strong>og</strong> hvor samme<br />
rolle spilles anderledes) ikke indgår i arbejdet <strong>og</strong> vurderingen. <strong>Det</strong> er således<br />
vanskeligt for socialarbejderne at se, hvordan <strong>klient</strong>erne vil spille forældrerollen<br />
i en anden sammenhæng <strong>og</strong> vanskeligt at se forældrene spille rollen<br />
som ven, søster, nabo, arbejdskammerat m.v.. – at se hvad de <strong>og</strong>så er<br />
uden for institutionen.<br />
Den kontakt, som synes at være afgørende for at ændre ved magtfordelingen,er<br />
ikke ubekendt for socialarbejderne,men der er tegn på,at socialarbejderne<br />
har forskellige opfattelser af, hvad det kræver at indgå i tætte relationer<br />
til <strong>klient</strong>erne. N<strong>og</strong>le peger på, at det er nødvendigt at “give af sig<br />
selv”,som denne socialarbejder på institutionen udtaler det:<br />
Man er nødt til at gå ind i n<strong>og</strong>le ting, som faktisk er meget privat <strong>og</strong> personligt.<br />
I forhold til opdragelse for eksempel … man kan ligesom have en<br />
kort periode, hvor man kan få snakket med dem [forældrene], <strong>og</strong> dels at<br />
man er interesseret i dem, <strong>og</strong> har lyst til at høre lidt om, hvem de er …<br />
hvorfor de nu er her, <strong>og</strong> hvordan de har levet deres liv osv. Altså sådan<br />
n<strong>og</strong>et personligt, <strong>og</strong> <strong>og</strong>så selv, måske give lidt af sig selv i forhold til<br />
hvem, jeg er som person (Uggerhøj, 2000).<br />
En anden socialarbejder på samme institution fremhæver, at det ikke er<br />
muligt at agere “ægte personligt”,fordi beboerne ikke er selvvalgte personlige<br />
venner,men dele af den professionelle opgave:<br />
100<br />
Altså, så med fare for at sige, jeg er en kold skid, så vil jeg sige:‘Jeg er altid<br />
professionel’. Eller prøver at være det. Når jeg giver dem nærhed eller<br />
tæthed, så er jeg <strong>og</strong>så professionel. Og det mener jeg faktisk ikke behøver<br />
at fremstå koldt. Men selvfølgelig får de n<strong>og</strong>et af mig, af min person, men<br />
jeg har n<strong>og</strong>le … n<strong>og</strong>le grænser for, hvad de får. Og jeg giver dem ikke