For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Mellem 1994 og 2005 arbejdede den demokratiske regering på at tackle ulighederne<br />
efter apartheid. Men med undtagelse <strong>af</strong> et begrænset forsøg med en jordreform og ændret<br />
praksis i det almindelige skattesystem, foretog regeringen ikke en aktiv omfordeling<br />
<strong>af</strong> aktiverne. Den krævede heller ikke, at den private sektor skulle gøre ret meget for at<br />
støtte økonomisk retfærdighed.<br />
Den demokratiske regering opstillede fem kernestrategier til styrkelse <strong>af</strong> ligheden.<br />
1. Den gjorde en ende på diskriminationen i den offentlige sektor, herunder sociale<br />
serviceydelser, velfærdstilskud og infrastruktur og øgede bevillingerne til sorte<br />
lokalsamfund.<br />
2. Den påtog sig at støtte udviklingen <strong>af</strong> kvalifi kationer og lighed i ansættelsen samt<br />
arbejdernes ret til at danne fagforeninger og til at strejke.<br />
3. Den forbød juridisk diskrimination på det økonomiske område inklusive långivning,<br />
markedsføring og ansættelse.<br />
4. Den øgede repræsentationen <strong>af</strong> sorte i ledelserne inden for de offentlige og<br />
halvoffentlige sektorer.<br />
5. Den indførte forskellige programmer til støtte for små og meget små virksomheder.<br />
Set under ét viste disse strategier sig at være utilstrækkelige til at skabe fundamentale<br />
ændringer i de dybt rodfæstede uligheder, som apartheid efterlod sig, især i betragtning<br />
<strong>af</strong> en meget høj arbejdsløshed fra midten <strong>af</strong> 1990erne. Så vidt de tilgængelige data tillader<br />
det, vil vi her sammenfatte t<strong>enden</strong>serne i fordelingen <strong>af</strong> indkomst og aktiver mellem<br />
1994 og 2004. I de følgende <strong>af</strong>snit ses der på iværksættelsen <strong>af</strong> strategier med henblik<br />
på at skabe større lighed.<br />
T<strong>enden</strong>ser i uligheden<br />
I 2005 indledtes en debat om omfanget <strong>af</strong> fattigdommen i Syd<strong>af</strong>rika. Debatten gik i retning<br />
<strong>af</strong> at sløre, at de fl este <strong>af</strong> analytikerne var enige om, at der skete meget begrænsede<br />
fremskridt med hensyn til den almene økonomiske ulighed, og at der var en kr<strong>af</strong>tig øget<br />
andel <strong>af</strong> sorte i den højere indkomstgruppe, uden at man på nogen måde kunne tale om<br />
repræsentativitet (van den Berg m.fl ., 2005; Ardington m.fl ., 2005).<br />
Vi vil her først undersøge den generelle ulighed og derefter de sortes repræsentation i den<br />
herskende økonomiske klasse. I begyndelsen <strong>af</strong> 2000-tallet var Syd<strong>af</strong>rika et <strong>af</strong> de mest<br />
uretfærdige lande i verden. De øverste 10 % <strong>af</strong> befolkningen tjente 45 % <strong>af</strong> den nationale<br />
indkomst, mens de fattigste 20 % kun tjente 2 % (Statistics South Africa, 2002).<br />
Som nedenstående tabel viser, ligger arbejdsløsheden (idet vi holder os til den bredere<br />
defi nition, hvor arbejdsløse forstås som folk, der ønsker et betalt arbejde, men har op-<br />
66