For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
lev bibeholdt i tiden efter apartheid, mens gentagne folkekrav om et differentieret<br />
system, der kunne kompensere for denne <strong>af</strong>gift eller få den <strong>af</strong>sk<strong>af</strong>fet på de vigtigste<br />
livsfornødenheder, blev overhørt.<br />
En mere omfattende kritik i samme retning blev for nylig publiceret med John Pilgers<br />
analyse <strong>af</strong> Syd<strong>af</strong>rika efter apartheid i bogen Freedom Next Time (2006):<br />
“At rejse i Syd<strong>af</strong>rika er ofte nærmest surrealistisk. Man kører ud <strong>af</strong> landet med de meget<br />
fattige og kommer ind i landet med de meget rige. I Cape, ligesom i KwaZulu-Natal,<br />
viger et ujævnt, råt landskab for en kæmpestor have, der er ejet <strong>af</strong> de hvide. Det er som<br />
om, man er blevet tryllet bort til de frodige grønne marker i det sydlige England.<br />
I september 2005 blev en omfattende undersøgelse forelagt det syd<strong>af</strong>rikanske Parlament,<br />
som sammenlignede behandlingen <strong>af</strong> jordløse sorte bønder under apartheid og i dag. I<br />
løbet <strong>af</strong> de sidste ti år <strong>af</strong> apartheid blev 737.000 mennesker fordrevet fra landbrugsområder,<br />
der var ejet <strong>af</strong> hvide. I løbet <strong>af</strong> de første ti år <strong>af</strong> demokratiet blev 942.000 fordrevet.<br />
99 % <strong>af</strong> fordrivelserne nåede aldrig frem til retssalene.<br />
I det nye Syd<strong>af</strong>rika kan spekulanterne fortsat fejre tvivlsomme handler, mens de umådelige<br />
menneskelige ressourcer blandt de fattige går til spilde i armod og elendig sanitet.<br />
<strong>For</strong> at forstå den mærkværdige sociale identitet, som tegner landet efter apartheid, er det<br />
nødvendigt nøje at <strong>af</strong>dække den handel, der blev indgået mellem ANC’s ledelse og det<br />
fascistiske Broederbond, der gennem de mange år stod bag apartheidstyret. Hvad havde<br />
Mandela og Mbeki og de andre landfl ygtige i Zambia egentligt tilbudt i forhandlingerne?<br />
I denne sammenhæng er det også interessant at spørge til den rolle, som amerikanerne<br />
og den internationale fi nanskapital spillede.<br />
I 1985 blev apartheid udsat for to katastrofer: Børsen i Johannesburg krakkede og styret<br />
måtte opgive at betale <strong>af</strong> på sin stigende internationale gæld. Den syd<strong>af</strong>rikanske kapitals<br />
topchefer blev skræmt, og i september det år mødtes en gruppe anført <strong>af</strong> Gavin Relly,<br />
formand for Anglo-American kapitalgruppen, med Oliver Tambo, ANC’s præsident,<br />
og andre <strong>af</strong> modstandsbevægelsens topfolk i Zambia. Deres fælles budskab var, at en<br />
overgang fra apartheid til et liberalt demokrati under sort styre var muligt, hvis ”orden<br />
og stabilitet” blev garanteret. Den underforståede <strong>af</strong>tale var, at hvide ville bevare den<br />
økonomiske kontrol til gengæld for sort fl ertalsstyre: Den ”politiske magts krone for den<br />
syd<strong>af</strong>rikanske økonomis juvel”, som professor Ali Mazrui udtrykte det.<br />
I løbet <strong>af</strong> 3 år blev der truffet et halvt dusin <strong>af</strong>gørende beslutninger <strong>af</strong> en lille gruppe<br />
rundt om Thabo Mbeki (som rådgav Mandela), Manuel og Alec Erwin. Det drejede sig<br />
bl.a. om følgende beslutninger: I 1992 blev nationaliseringer opgivet; det havde ellers<br />
været et løfte fra ANC, som blev gentaget <strong>af</strong> den løsladte Mandela. I 1993 godkendte<br />
ANC apartheid-styrets <strong>af</strong>tale om at tilslutte sig Den Almindelige Overenskomst om Told<br />
51