For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
måneder, der fulgte lige efter apartheids <strong>af</strong>sk<strong>af</strong>felse, var blevet klart, at der, selv om fl ersprogenhed<br />
virkelig var en sociolingvistisk realitet i Syd<strong>af</strong>rika, var en tydelig t<strong>enden</strong>s hen<br />
imod enkeltsprogethed i landet.<br />
Flersprogetheden var usynlig i embedsværket, i de fl este offentlige taler og i<br />
størstedelen <strong>af</strong> massemedierne. Det blev efterhånden erkendt, at regeringen ikke<br />
havde sikret sproganliggender en væsentlig stilling i den nationale udviklingsplan.<br />
Følgelig var der, på trods <strong>af</strong> at forfatningen indeholdt bestemmelser om, at<br />
fl ersprogethed skulle opdyrkes, stadig et presserende behov for, at Ministeriet for<br />
Kunst, Kultur, Videnskab og Teknologi udarbejdede en sammenhængende National<br />
Sprogplan. Indholdet skulle ikke blot tage fat på disse problemer, men også<br />
benytte strukturen i Reconstruction og Development Programme (RDP) og, i så vid<br />
udstrækning som muligt, benytte sig <strong>af</strong> landets fl ersprogede menneskelige ressourcer.<br />
Desuden var det ministeriets synspunkt, at der var et stort behov for en sådan<br />
arbejdsgruppe i lyset <strong>af</strong> (a) den manglende tolerance <strong>af</strong> sprogforskellighed og den<br />
udbredte ideologi om, at ”fl ersprogethed er et bekosteligt problem”, og (b) den<br />
voksende kritik fra sprogfolk over t<strong>enden</strong>sen til enkeltsprogethed i Syd<strong>af</strong>rika.<br />
Minister Ngubane understregede, at en national sprogplan nødvendigvis skulle være en<br />
konstatering <strong>af</strong> Syd<strong>af</strong>rikas sproglige behov og prioriteter, og at den derfor skulle have til<br />
formål at opfylde i det mindste følgende mål: <strong>For</strong> det første bør alle syd<strong>af</strong>rikanere have<br />
adgang til alle områder <strong>af</strong> det syd<strong>af</strong>rikanske samfund ved at udvikle og vedligeholde det<br />
talte og skrevne sprog på et niveau, som er passende for en række sammenhænge i de(t)<br />
offi cielle sprog, som de har valgt. <strong>For</strong> det andet bør alle borgere i landet have adgang til<br />
at lære andre sprog end deres modersmål. <strong>For</strong> det tredje bør de <strong>af</strong>rikanske sprog, som<br />
blev marginaliserede <strong>af</strong> fortidens politik, bevares og udvikles. <strong>For</strong> det fjerde bør der oprettes<br />
rimelige og spredte tjenester til <strong>af</strong>hjælpning <strong>af</strong> sprogproblemer. I bagklogskabens<br />
lys kan vi i dag ikke sige, at oprettelsen <strong>af</strong> dette organ har gjort ret megen forskel i positiv<br />
retning for den situation, der blev så klart defi neret i løbet <strong>af</strong> et par måneder efter overgangen<br />
til et post-apartheid Syd<strong>af</strong>rika. Det tiltrækkende ved, at alle syd<strong>af</strong>rikanere lærte et<br />
<strong>af</strong>rikansk sprog, er ofte blevet luftet, men der er gjort meget ringe fremskridt i retning <strong>af</strong><br />
at få det gennemført.<br />
Det nye Syd<strong>af</strong>rika havde arvet et skævt sprogligt scenarium og satte meget veltalende<br />
kursen fremad gennem disse forfatningsbestemmelser og andre regeringsinitiativer til at<br />
nedbryde den racistiske arvs struktur. Afrikanske sprog blev offi cielt forfremmet til nationale<br />
sprog. I et årti eller mere efter apartheid-regimets <strong>af</strong>slutning, forbliver de ni <strong>af</strong>rikanske<br />
sprogs lighed med engelsk og <strong>af</strong>rikaans mere skrevet tekst end realitet. Som professor<br />
Sizwe Satyo fra University of Cape Town påpegede: “en plus en er lig med elleve”.<br />
165