For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
der repræsenterede det hvide <strong>af</strong>rikaans-talende samfund, især interesseret i, at <strong>af</strong>rikaans<br />
skulle beholde sin offi cielle status ved siden <strong>af</strong> engelsk. Inkhata, der havde base<br />
i KwaZulu Natal, støttede i teorien en bredere anvendelse <strong>af</strong> <strong>af</strong>rikanske sprog, men var<br />
spagfærdig i praksis. Andre partier, som Pan-<strong>African</strong> Congress (PAC) og Azanian People’s<br />
Organisation (AZAPO), gik stærkt ind for øget brug og udvikling <strong>af</strong> de <strong>af</strong>rikanske sprog.<br />
De elleve sprogs politik var et forsøg på at tilfredsstille denne brede vifte <strong>af</strong> modstridende<br />
interesser og at undgå mulige kommende konfl ikter i forbindelse med dette eventuelt<br />
sprængfarlige problem. Det er derfor, at der i forfatningen blev medtaget en bestemmelse,<br />
der advarede om, at:<br />
“Regeringen og provinsforvaltningerne kan benytte et bestemt offi cielt sprog i ledelsesøjemed,<br />
når der tages hensyn til, hvad det skal anvendes til, hvor praktisk det er, udgifterne,<br />
de regionale forhold og ligevægten mellem behovene og præferencerne hos befolkningen<br />
som helhed eller i den pågældende provins, men regeringen og hver enkelt provinsforvaltning<br />
skal gøre brug <strong>af</strong> mindst to offi cielle sprog. Kommunerne skal tage hensyn til<br />
sprogbrugen og præferencerne hos deres indbyggere.” (§ 6, stk. 3a)<br />
Dybest set blev det bestemt, at alle sprog, som tidligere havde h<strong>af</strong>t offi ciel status i en eller<br />
anden del <strong>af</strong> landet, ville blive anerkendt på nationalt plan. Men i jagten på dette mål<br />
blev formildende og skønsmæssige omstændigheder tydeligt skåret ud i pap. Man kan<br />
hævde, at regeringen i sit forsøg på at tilfredsstille alle vælgere ikke formåede at <strong>af</strong>stikke<br />
en ny vej frem, som principielt opfyldte de krav, som formuleredes <strong>af</strong> mange forskellige i<br />
det <strong>af</strong>rikansktalende fl ertal.<br />
I december 1995 meddelte minister Ngubane, der på det tidspunkt var minister<br />
for kunst, kultur, videnskab og teknologi, at der ville blive nedsat en sprogplanlægningsgruppe,<br />
Language Plan Task Group, der skulle gå under forkortelsen<br />
LANGTAG. Gruppen blev udnævnt til at rådgive ministeren, som var ansvarlig<br />
for sproganliggender, om, hvordan man hurtigt kunne udtænke en sammenhængende<br />
national sprogplan for Syd<strong>af</strong>rika. Ministeren påpegede, at LANGTAG skulle<br />
være en politisk rådgivningsgruppe for hans ministerium og på ingen måde måtte<br />
forveksles med PANSALB. PANSALB skulle fortsat være et u<strong>af</strong>hængigt lovmæssigt<br />
organ, der skulle udnævnes <strong>af</strong> Senatet i det nye år (1996) i henhold til The Pan<br />
South <strong>African</strong> Language Board Act (Lov nr. 59 <strong>af</strong> 1995). Det forventes at føre kontrol<br />
med, at forfatningens bestemmelser og principperne for anvendelse <strong>af</strong> sprog<br />
overholdes, samt med indholdet og overholdelse <strong>af</strong> al eksisterende og ny lovgivning,<br />
praksis og politik, der har at gøre med sproglige anliggender.<br />
Den umiddelbare logiske begrundelse for dette organ var, at det i løbet <strong>af</strong> de foregående<br />
164