For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
For enden af Regnbuen? - Stolten's African Studies Resources
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Der var intet vigtigere ved Syd<strong>af</strong>rikas overgang til et ikke-racistisk demokrati end uddannelse<br />
- både som et system, der skulle ændres, og som en kilde til modstand og<br />
modsatrettede ideer. Det 19. og 20. århundredes uddannelse, som kun var tilgængelig<br />
for en håndfuld mennesker, havde skabt en dannet elite, som i begyndelsen <strong>af</strong> det 20.<br />
århundrede spillede en stor rolle i den skærpede raceadskillelse. Indførelsen <strong>af</strong> den<br />
særegne bantu-uddannelse i 1954 udbredte i anden halvdel <strong>af</strong> århundredet ukvalifi ceret<br />
statsuddannelse til et større antal elever. Den statsligt dikterede bantu-uddannelse kvalte<br />
hovedparten <strong>af</strong> sorte syd<strong>af</strong>rikaneres kreative og intellektuelle liv. Det kristent-nationale<br />
uddannelsesprogram var grundlag for de hvides uddannelse på et højere niveau. Der<br />
blev også skabt særskilte systemer for folk, der var klassifi ceret som farvede eller indere.<br />
Den racemæssige deling retfærdiggjordes <strong>af</strong> et sæt <strong>af</strong> værdier om de hvide og Vestens<br />
overlegenhed og <strong>af</strong>rikanernes og Afrikas underlegenhed og dette sæt <strong>af</strong> værdier var<br />
indlejret i praksis.<br />
Fra slutningen <strong>af</strong> 1960’ere og op gennem 1970’erne og 1980’erne var det sorte elever<br />
fra apartheids gymnasier og højere uddannelser der bar ved til meget <strong>af</strong> den stigende<br />
modstand mod apartheid. Lærerne slog følge med dem fra 1980’erne. I 1980’erne var<br />
forandringer via folkets og arbejdernes uddannelse kampråbet for de folkelige bevægelser<br />
og fagforeningerne. I modsætning til lignende bevægelser i Østeuropa var radikaliseringssproget<br />
socialistisk, <strong>af</strong>rikanistisk og ikke-racistisk. <strong>For</strong>ventningerne var store i<br />
de tidlige 1990’ere, da de politiske betingelser for forandring var bragt på plads, først<br />
ved lovliggørelse <strong>af</strong> de landfl ygtige befrielsesbevægelser i 1990’erne og derefter ved<br />
demokratiske valg i 1994. Den sammenhæng, som forandringerne fandt sted i globalt,<br />
havde imidlertid en dramatisk indvirkning på de metoder, der anvendtes til at omstille de<br />
syd<strong>af</strong>rikanske uddannelser. Afslutningen på den Kolde Krig og frisættelsen <strong>af</strong> den uhæmmede<br />
markedsfundamentalismes globale ideologi satte sit præg på den måde, mål og<br />
visioner blev omsat på i praksis. I 1990erne opstod hurtigt nye eliter, der cementerede<br />
alliancer med gamle eliter om en sammensmeltning <strong>af</strong> metoder, som kombinerede<br />
ældre humanistiske visioner og mål med nyere metoder, der var mere i samklang med<br />
den globale diskurs. Resultaterne har været ujævne og usikre for fl ertallet, som forblev<br />
nedsunket i fattigdom.<br />
Dette kapitel vurderer uddannelse i det ny Syd<strong>af</strong>rika ved at undersøge resultaterne i<br />
2006 i forhold til de forventninger og hensigter, der blev formuleret i overgangsårene<br />
1990-1994. Nøgleindikatorerne i en sådan vurdering må ikke basere sig på urealistiske<br />
forventninger om, hvad det er muligt at opnå inden for et årti, men på en omhyggelig<br />
undersøgelse <strong>af</strong>, hvad der blev sat i gang, i hvilken sammenhæng og med hvilke resultater<br />
og konsekvenser. Det er bydende nødvendigt at forstå den ændrede sammenhæng,<br />
da den opstiller både forskellige begrænsninger og udfordringer på forskellige tidspunk-<br />
144