Mette Hedemand Søltoft - Centralasiatisk Selskab
Mette Hedemand Søltoft - Centralasiatisk Selskab
Mette Hedemand Søltoft - Centralasiatisk Selskab
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
som “Tvang ham ind i en publicistisk og journalistisk Virksomhed, som tog uforholdmæssig meget af<br />
hans Tid og Kraft.” 25<br />
Et bemærkelsesværdigt lighedspunkt imellem disse tre skrivende orientalister var, at de alle tre kom fra<br />
socialt jævne kår. Arthur Christensen var som sagt postkontrollørsøn og Besthorn var søn af en<br />
tjenestekarl og kom senere i pleje hos en værthusholder. Østrup, som pyntede sig med at have gode<br />
ridekundskaber, var og blev søn af en bonde, og ikke søn af en proprietær eller godsejer.<br />
Journalistikken var for dem en økonomisk nødvendighed, fordi de ikke var velbeslåede nok til kun at<br />
beskæftige sig med deres fag, og fordi der ikke var universitetsstillinger til dem alle. I den forbindelse<br />
er det værd at lægge mærke til, at de netop har valgt at skrive for den borgerlige presse. Trods deres<br />
jævne opvækst var de alle tre meget konservative og man kan ikke lade være med at stille spørgsmålet,<br />
om deres opvækst og deres akademiske uddannelse som orientalister har haft betydning for deres<br />
politiske holdninger? Den tyske iranist Bert Georg Fragner, ansat som professor på universitet i Berlin,<br />
skriver, at den øjenbryns-løftede-reaktion, som man så ofte møder, når man svarer, at man beskæftiger<br />
sig videnskabeligt med orientalistik, kan have fået mange Mellemøstforskere, dengang og i dag, til at<br />
føle sig som noget specielt, som har medvirket til at opbygge ideer om sig selv, som hørende til en<br />
intellektuel elite af privilegerede mennesker. 26 Der er ingen tvivl om, at Arthur Christensen, Østrup og<br />
Besthorn har følt sig som specielt velkvalificerede, og deres store karriere i forhold til deres jævne kår<br />
har givetvis givet dem den politiske tanke, at enhver kunne have gjort som dem, hvis de blot havde haft<br />
evnerne og energien, jvf. den gamle liberalistiske devise om at “enhver er sin egen lykkes smed.”<br />
Journalistisk dækkede de et hvilket som helst emne, der var politisk, og som ikke var dansk<br />
indenrigspolitik. De skrev om alverdens politiske brændpunkter - ikke bare om Balkan og Mellemøsten<br />
- men alt uden for Danmark. Ser man f.eks. på Besthorn’s overskrifter i Gads danske Magasin i 1910<br />
og 11, så får man et klart indtryk af, hvor mangesidede de har været nødt til at være; “Den portugisiske<br />
Revolution” (1910) “Den engelske Krise” (1910) “Udlandet i 1910” (1911) “Persien” (1911) “De tysk-<br />
25 Arthur Christensen: “Johannes Østrup” Københavns Universitets Festskrift s. 169-173 København nov. 1938<br />
26 Fragner, Bert G.: “Islamic-Iranian Studies and Studies Concerning Iran in the Islamic Period in German-speaking<br />
Countries: Federal Republic of Germany, German Democratic Republic, Austria, and Switzerland” s. 26 Iranian Studies<br />
vol. xx. nr. 2-4 (1987)<br />
16<br />
DSCA Monografi/Monograph 1 ▪ 2007