Download her. - Centralasiatisk Selskab
Download her. - Centralasiatisk Selskab
Download her. - Centralasiatisk Selskab
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Oxus<br />
En udiplomatisk diplomat i Langtbortistan<br />
af Ditlev Tamm,<br />
professor, dr.jur. & phil.<br />
Portræt. Ditlev Tamm tegner <strong>her</strong> et portræt af<br />
Uzbekistan og en modig engelsk diplomat, der<br />
har skrevet en bog om forholdene i et for de fleste<br />
ukendt diktaturland.<br />
Uzbekistan er et land i Centralasien. I areal lidt<br />
mindre end Spanien med en befolkning på godt 25<br />
millioner indbyggere og dermed det mest folkerige<br />
land i regionen. Danmark har ingen diplomatisk<br />
repræsentation i landet, der er ukendt land for<br />
mange, og som mest vil være kendt som stedet,<br />
hvor man kan besøge Silkevejens gamle byer med<br />
klangfulde navne som Samarkand, Bukhara og<br />
Khiva. I én ende af landet finder man den næsten<br />
udtørrede Aral-sø, i en anden den frugtbare<br />
Ferghana-dal. Hovedstaden Tasjkent var i<br />
Sovjettiden den fjerdestørste by i Sovjetunionen.<br />
Landets historie er lang og kompliceret, for i<br />
virkeligheden er Uzbekistan slet ikke noget land,<br />
men en samling af mindre stater med flydende<br />
grænser, som efter russisk erobring i slutningen af<br />
det 19. århundrede blev slået mere eller mindre<br />
sammen og i den skikkelse efter revolutionen blev<br />
en Sovjetrepublik.<br />
Oxus 2007, Nr. 3-4<br />
Efter Sovjetunionens opløsning blev landet<br />
selvstændigt og er siden med hård hånd blevet<br />
styret af en diktator, der hedder Islam Karimov,<br />
og som befolkningen oplever i det fjerne, når han<br />
hver morgen i kortege kører ind fra sin luksuøse<br />
landsted uden for Tasjkent til sit kontor i centrum<br />
og på et eller andet tidspunkt hjem igen. Men han<br />
er skam nærværende. Indtægterne af en betydelig<br />
del af landets naturlige ressourcer af bomuld og<br />
naturgas ender i diktatorens lommer,<br />
infrastrukturen i landet er elendig, økonomien<br />
haltende trods naturrigdomme, mens scoren for<br />
menneskerettighedskrænkelser er i top.<br />
Spændende og eksotisk at besøge, skræmmende<br />
og ubehageligt, så snart der gås bag de ikke særlig<br />
pyntede kulisser.<br />
I årene 2002 til 2004 hed Storbritanniens<br />
ambassadør i Tasjkent Craig Murray, en skotte,<br />
der havde gået i normal skole og på et andet<br />
universitet end Oxford og Cambridge og derfor<br />
faldt lidt uden for prototypen på en britisk<br />
diplomat. Det mente han i hvert fald selv, og den<br />
måde han valgte at repræsentere sit land på i<br />
Uzbekistan var også usædvanlig. Han har skrevet<br />
en bog om det, som udkom sidste år på engelsk<br />
som Murder in Samarkand. Bogen har ikke fået<br />
megen omtale i Danmark, hvor interessen for<br />
Uzbekistan af forståelige grund er be<strong>her</strong>sket. Der<br />
foregår så mange menneskerettighedskrænkelser<br />
rundt omkring, og at beskæftige sig med dem i<br />
Uzbekistan er hverken egnet til at sætte humøret i<br />
vejret eller i øvrigt få et mere positivt syn på<br />
verdens fremtid.<br />
Sådan kunne en udenlandsk ambassadør på stedet<br />
formentlig også ræsonnere. Det er næppe en<br />
udenrigstjenestes mest attraktive post at komme<br />
til et land, hvor parlamentet er en farce,<br />
diktatoren snu og brutal og respekten for<br />
diplomater eller den øvrige verden kan ligge på et<br />
meget lille sted. Det er om at holde ud, overleve<br />
selskabeligt på de andre ambassader, sætte et<br />
venligt ansigt op, når man udkommanderes til at<br />
høre på systemets hule fraser og så ellers håbe på<br />
forfremmelse til en anden post. Sådan valgte de<br />
fleste af de få europæiske ambassadører at gøre i<br />
den tid, Murray var i Tasjkent. Kun den<br />
amerikanske ambassadør var mere aktiv for at<br />
skaffe et godt forhold til Karimov, som på det<br />
tidspunkt var USAs allierede i »kampen mod<br />
terrorismen«, og amerikanerne var derfor ivrige<br />
for at acceptere oppustede økonomiske oversigter<br />
fra uzbekernes side og for at bagatellisere grove<br />
menneskerettighedskrænkelser. Nu var man i<br />
18