5. Integration på arbejdsmarkedet
5. Integration på arbejdsmarkedet
5. Integration på arbejdsmarkedet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
tilfældigvis bor langt væk fra det frivillige hjælpearbejde falder mellem stolene (Erik Christensen:2002:228).<br />
Hvis det civile samfund <strong>på</strong>tager sig ansvaret, er der dog mulighed for at<br />
udvikle den affektionelle og nære solidaritet, men også den vertikale solidaritet fra den ressourcestærke<br />
til den svage. Til forskel fra statens ydelser er civilsamfundets ansvar dog baseret<br />
<strong>på</strong> øget selvforvaltning og dermed de lokale værdier, hvilket skaber ulige betingelser mellem<br />
borgerne. I forhold til integrationen af de marginaliserede, som i høj grad afhænger af den<br />
moralske forpligtelse hos de lokale virksomheder, medfører det en differentieret retssikkerhed<br />
og hjælp til borgerne.<br />
For det fjerde ses en tendens til at sætte individet mere i centrum og at borgeren skal tage et<br />
større ansvar for sin egen situation (se skema 1, rubrik 4). Samfundet har ikke længere det<br />
samme ansvar for at sikre en økonomisk udligning mellem borgerne. Lighedsbegrebet er i<br />
højere grad blevet et spørgsmål om lighed i chancer og om at sikre, at ingen for alvor udstødes<br />
af samfundet. Denne udvikling bidrager til en øget individualisering, hvor velfærd følger<br />
dem, der forstår at gribe chancen. De sociale ydelser betragtes i højere grad som servicetilbud,<br />
der stilles til rådighed og som den enkelte bruger af tilbudet har øget personlig indflydelse <strong>på</strong>.<br />
Den enkelte har dermed et større ansvar for sit eget liv, hvorved kravene om selvhjulpenhed<br />
øges. Spørgsmålet er i hvilket omfang individualiseringen mindsker solidariteten <strong>på</strong> <strong>arbejdsmarkedet</strong><br />
eller om det skaber nye former for solidaritet. Når kravene om eget ansvar øges,<br />
medfører det en risiko for, at der ikke ydes tilstrækkelig hjælp til de mennesker, der ikke selv<br />
formår at tage ansvar for sin egen situation. For eksempel kan det føre til, at marginaliserede<br />
betragtes som selvforskyldt ledige, når de ikke udnytter den gode beskæftigelsesmæssige situation.<br />
Derved presses den vertikale solidaritet fra de ressourcestærke borgere til de svage og<br />
grundlaget for den konventionelle solidaritet, der kunne omfatte lønarbejdere inden for og<br />
uden for <strong>arbejdsmarkedet</strong>. Billedet er dog ikke entydigt. På den ene side har flere undersøgelser<br />
for eksempel vist en ganske stor opbakning til mere individualiserede lønformer, men <strong>på</strong><br />
den anden side er den generelle holdning, at mennesker med nedsat arbejdsevne i skånejob<br />
skal have overenskomstdækning. Umiddelbart er der heller intet, der tyder <strong>på</strong>, at danskerne<br />
generelt er ved at blive mere kyniske og egoistiske. Individualiseringen kommer mere til udtryk<br />
som ønsker om autonomi og selvbestemmelse (Mandag Morgen:2000:69). Mere fremherskende<br />
værdier om eget ansvar og indflydelse kan dog vise sig at blive en trussel mod den<br />
institutionelle og personlige solidaritet.<br />
72