5. Integration på arbejdsmarkedet
5. Integration på arbejdsmarkedet
5. Integration på arbejdsmarkedet
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Når ledelsen og medarbejderne bliver spurgt til integrationsmulighederne <strong>på</strong> deres egen virksomhed<br />
frem for <strong>på</strong> det generelle arbejdsmarked, er der en tendens til, at de integrerede i højere<br />
grad skal være i besiddelse af arbejdsevne og kvalifikationer. ”Arbejdsvillighed” er fortsat<br />
en forudsætning men ikke tilstrækkelig i sig selv. Når de vurderer mulighederne <strong>på</strong> deres egen<br />
virksomhed, skal de ledige også leve op til den funktionsduelighedsnorm, der gælder <strong>på</strong> deres<br />
virksomhed. Det vil sige, at den ledige skal have de basale faglige kvalifikationer og kompetencer,<br />
der kræves <strong>på</strong> arbejdspladsen. På alle virksomheder er der klare holdninger til, hvilke<br />
grupper de ikke kan rumme, herunder fremhæves personer med misbrugsproblemer, psykiske<br />
problemer samt belastende sociale problemer. De integrerede må derudover kun i begrænset<br />
omfang belaste de øvrige ansatte. Hvis de fysiske eller sociale problemer bliver for omfattende,<br />
er der ikke ressourcer til at yde den nødvendige omsorg eller støtte. Vi ser således en diskrepans<br />
mellem de holdninger, som ledelsen og medarbejderne giver udtryk for, og de handlinger,<br />
som de er parate til at foretage. Samtidig ser vi et mismatch mellem forventninger til<br />
de ledige, som virksomheden vil integrere, og de begrænsninger i arbejdsevnen og kompetencerne,<br />
som de marginaliserede har. Derfor vil en del af de marginaliserede ikke have reelle<br />
muligheder for at få beskæftigelse.<br />
Styrkelsen af <strong>arbejdsmarkedet</strong>s sociale forpligtelse har tydeligvis i større eller mindre grad<br />
slået an i alle fire virksomheder. Så godt som alle informanter mener, at virksomhederne må<br />
være med til at tage et socialt ansvar, da staten ikke kan magte opgaven alene. De betragter<br />
virksomhederne som en del af det velfærdssamfund, der skal sikre velfærd for borgerne, og<br />
arbejdet som en vigtig faktor for et godt liv. Arbejdsmarkedsintegrationens primære formål er<br />
således ikke selvforsørgelse, men derimod den samfundsintegrerende funktion samt den personlige<br />
tilfredsstillelse ved at være en del af <strong>arbejdsmarkedet</strong>.<br />
Der er således en udbredt holdning til, at virksomhederne ikke kan eller skal være moralsk<br />
forpligtet til at integrere ledige, der ikke er motiveret eller umiddelbart magter at deltage i<br />
arbejdslivet. Det empiriske materiale viser ikke ledelsens eller medarbejdernes holdninger til,<br />
hvem der skal <strong>på</strong>tage sig forsørgelsen af de personer, der ikke kan integreres <strong>på</strong> <strong>arbejdsmarkedet</strong><br />
eller om velfærdstatens ydelser til denne målgruppe skal beskæres. Tværtimod giver de<br />
udtryk for, at kommunerne er alt for ivrige efter at få folk i arbejde, selv om de ikke er arbejdsparate.<br />
Kommunerne tænker for meget i økonomiske baner, hvilket medfører, at det enkelte<br />
menneske presses ud i situationer, som de ikke kan håndtere.<br />
126