Beretning om veterinærvæsenet i Norge for året 1891.
Beretning om veterinærvæsenet i Norge for året 1891.
Beretning om veterinærvæsenet i Norge for året 1891.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
37<br />
B i o dpis optrådte på de vanlige sumpige, lavlændte og kratbevok- Blodpis.<br />
sede steder i Bynæsset, Leinstranden, Stadsbygden og Storen. Sandstad<br />
så en ko angribes 3 år efter hverandre af sygd<strong>om</strong>men, en anden 2 gange,<br />
begge 14 dage efter kalvningen. I Selbu og Storen er sygd<strong>om</strong>men<br />
almindeligere <strong>om</strong> vinteren end <strong>om</strong> s<strong>om</strong>meren, sandsynligvis <strong>for</strong>di der <strong>om</strong><br />
vinteren fodres med dårligt hjemmeavlet hø fra sidlændte steder, medens<br />
kreaturerne <strong>om</strong> s<strong>om</strong>meren er i fjeldet ; undertiden angribes samtidig flere<br />
dyr i samme besætning.<br />
1 Selbu, hvor der fodres meget med dårligt fjeldho er b e nskj or- Benskjørhed.<br />
h e d (slikkesyge, benstivhed) en meget almindelig sygd<strong>om</strong>.<br />
Kalvnings feb er <strong>for</strong>ek<strong>om</strong>mer hyppigt i <strong>om</strong>egnen af Trondhjem. Kalvningsfeber.<br />
L u s hos kvæget er meget udbredt ; s<strong>om</strong> middel herimod bruges<br />
ofte af eierne indgnidning med kviksolvsalve, hvorefter gjentagende iagttages<br />
<strong>for</strong>giftninger.<br />
Pa Hiteren og Froien dor i oktober og november mange får<br />
pludseligt ; det er gjerne de fedeste og kraftigste dyr, s<strong>om</strong> stryger med;<br />
dyrlæge tilkaldes ikke; Finstad antager, at sygd<strong>om</strong>men er bråsot.<br />
Hos en so gjorde Elmes keisersnit og <strong>for</strong>løste 13 grise, der alle<br />
levede op ; moderen måtte slagtes efter et par dage ; i et andet lignende<br />
tilfælde udtoges 13 grise, der imidlertid alle senere, liges<strong>om</strong><br />
moderen, døde.<br />
Medens heste- og kvægracen inden amtet stadig er gjenstand <strong>for</strong><br />
udvikling, står fåreavlen tilbage. I Selbu er kvægracen liden og kantet,<br />
men <strong>for</strong>holdsvis rigtmelkende, medens den i Tydalen er stone og af<br />
udviklet kjød<strong>for</strong>m Fra Tydalen, hvor stellet og fodringen er bedre<br />
end i Selbu, leveres ikke få slagtedyr til Trondhjem. Hestene er også<br />
bedre udviklede i Tydalen, da staten her i længere tid bar havt hesteavlssæter<br />
(Wold).<br />
Dyrlæge Sandstad anfører, at ifølge hans erfaring fra Sturen er<br />
kvæg af hjemlig race altid bedre end kvæg af airshireblanding, <strong>for</strong>såvidt<br />
der gives dem god rogt og pleie ; hjemlige dyr, s<strong>om</strong> slippes magre tilfjelds<br />
<strong>om</strong> våren, vender <strong>om</strong> høsten trivelige og fede tilbage, medens<br />
blandingsracerne taber både i huld og melkeydelse på fjeldet.<br />
Til fodring af kreaturerne bruges <strong>om</strong> vinteren fremdeles ikke lidet<br />
rensdyrmos.<br />
Til Hull eksporteredes fra Trondhjem 85 får og 4 heste.