KNIHKUPEC 14
Magazín Knihkupec i ve svém říjnovém vydání informuje o nejnovějších událostech ze světa knih. Rozhovory s autory i zástupci knižního průmyslu, přehled důležitých knižních novinek, mnoho recenzí, knižních tipů a zajímavého čtení.
Magazín Knihkupec i ve svém říjnovém vydání informuje o nejnovějších událostech ze světa knih. Rozhovory s autory i zástupci knižního průmyslu, přehled důležitých knižních novinek, mnoho recenzí, knižních tipů a zajímavého čtení.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
knihkupec<br />
ŘÍJEN2022<br />
PAVEL KOSATÍK:<br />
SLOVÁCI JDOU<br />
DO VŠEHO HLAVA<br />
NEHLAVA<br />
DARA ROLINS:<br />
LÁSKA BUĎ JE,<br />
NEBO NENÍ<br />
JOSEF KLÍMA:<br />
STRACH JE NAŠE<br />
VAROVNÁ<br />
KONTROLKA<br />
RECENZE A TIPY<br />
KNIŽNÍ<br />
NOVINKY<br />
69 Kč // nebo zdarma k nákupu ve vašem knihkupectví<br />
9 772787 925005 ><br />
Waldemar<br />
Matuška<br />
v jedinečné biografii<br />
Foto © ČTK/Karel Mevald
Václav<br />
Ha el<br />
Průvodce<br />
událostmi<br />
i myšlenkami<br />
mocný<br />
bezmocný<br />
ve 20. století<br />
Stručně,<br />
ilustrovaně,<br />
nezaujatě
Editorial<br />
Milí čtenáři,<br />
3<br />
EDITORIAL<br />
dnes si trochu prolistujeme dopisy a pohlednice, které jste nám<br />
do redakce posílali během letních prázdnin ze svých dovolených.<br />
Nejčastěji si v nich stěžujete na stejnou věc. Že vám v knihkupectví<br />
v Římě, Záhřebu, ale dokonce i Vídni a Budapešti odmítl knihkupec<br />
dát k nákupu váš oblíbený magazín. Místo toho jste dostali magazíny<br />
Libraio, Knjižar, Buchhändler anebo Könyvkereskedő. Ano, toto je<br />
třeba vysvětlit.<br />
Magazín Knihkupec dostanete k nákupu pouze v českých<br />
knihkupectvích. Prosím, nežádejte ho v knihkupectvích v zahraničí.<br />
Tamní knihkupectví často nemají ani kompletní nabídku všech<br />
českých titulů, na které v magazínu upozorňujeme.<br />
Budu se opakovat, ale tuto situaci můžete jednoduše vyřešit<br />
nákupem předplatného. Předplatné vás nejen ochrání před těmito<br />
nepříjemnostmi, ale zároveň vám i ledacos usnadní. Předplatitelům<br />
totiž posíláme magazín v daleko vstřícnější podobě. Předplatitelé si<br />
například nejvíc pochvalují to, že jim posíláme již vyluštěnou křížovku,<br />
čímž jim ušetříme spoustu času. Tak neváhejte.<br />
Přejeme krásný knižní podzim<br />
Zdeněk Novák,<br />
vydavatel<br />
Knihkupec<br />
do schránky<br />
roční předplatné<br />
měsíčníku<br />
Registrujte se k odběru na stránkách<br />
www.knihkupec.net/predplatne<br />
nebo na naši mailovou adresu<br />
predplatne@rosier.cz<br />
zašlete zprávu, kde uvedete jméno,<br />
příjmení, adresu, na kterou si přejete<br />
magazín zasílat, e-mail a telefon.<br />
Jakmile obdržíme vaši objednávku,<br />
zašleme na váš e-mail nebo telefon<br />
číslo účtu a variabilní symbol.<br />
Po obdržení platby vám zašleme první<br />
(aktuální) číslo magazínu.<br />
Cena ročního<br />
předplatného je<br />
621 Kč<br />
magazín Knihkupec Nezávislý knižní měsíčník. Přináší svým čtenářům rozhovory s autory a osobnostmi knižního světa, recenze, doporučení, knižní tipy a přehled důležitých<br />
knižních novinek. Pravidelně se věnuje i dalším důležitým událostem ze světa nejen knižní kultury. Vydavatel a sídlo redakce Rosier, s.r.o. se sídlem v Mratíně, K Homoli<br />
280, 250 63, IČO: 09961399, DIČ: CZ09961399, www.knihkupec.net Periodicita Měsíčník se dvěma kumulovanými vydáními. Leden+únor, březen, duben, květen, červen,<br />
červenec+srpen, září, říjen, listopad, prosinec. 10 vydání v roce. Kontakt do redakce magazin@rosier.cz Inzerce Zuzana Turňová, zuzana.turnova@rosier.cz Registrace MK ČR<br />
Časopis byl zapsán do evidence periodického tisku potvrzením Ministerstva kultury České republiky ze dne 15. 3. 2021 a bylo mu přiděleno evidenční číslo MK ČR E 24<strong>14</strong>8. ISSN<br />
9-772787-925005. Obálka, sazba a grafika Nina Orlová Formát 297 x 210 mm (A4) Tisk PrintPoint, s.r.o. Distribuci v ČR zajišťuje Euromedia Group, a.s., knižní distribuce
4<br />
ROZHOVOR<br />
Snům ostruhy dát,<br />
to je jiný<br />
Waldemar<br />
Matuška<br />
text: Jan David<br />
foto: archiv Michala Bystrova<br />
Konec polodohadů a polodrbů o Waldemaru Matuškovi, který by se letos dožil<br />
devadesáti let. „Objevil se přede mnou jiný člověk,“ říká publicista, překladatel<br />
a muzikant Michal Bystrov. Dal si tu práci a poctivě bádal v archivech, protože hudba je<br />
jeho život a „Walda“ nejlepší zpěvák u nás. Výsledkem je velká biografie Snům ostruhy<br />
dát, kde zazní i téma vězení a svobody. Už jen fotek bude na tři sta.<br />
V podvečer jsem se byl podívat na<br />
Vyšehradě na jeho náhrobek s kytarou.<br />
Překvapilo mě velké množství<br />
svíček, ve vzpomínkách žije.<br />
Pro mě je Matuška nejlepší český<br />
zpěvák. Tečka. Jak to ale vnímají lidé<br />
dnes, zjistíme až podle toho, zda se<br />
kniha bude prodávat. Na rozdíl od<br />
Karla Gotta, který do poslední chvíle<br />
svoji slávu živil, je Waldemar dlouho<br />
mrtev. A přece jen je to celé trochu jiná<br />
písnička, už kvůli Waldově ležérnímu<br />
přístupu k popularitě. Na druhé straně<br />
ho média opakovaně označovala za<br />
národního zpěváka, celé generace si<br />
zpívaly a přivlastňovaly jeho písně. Byl<br />
zpěvákem pro všechny. Takže uvidíme.<br />
Setkali jste se spolu někdy naživo?<br />
Nedohledal jsem, jestli jste s ním<br />
někdy jako hudební novinář dělal<br />
rozhovor.<br />
Potkali jsme se dvakrát, ale nedá se<br />
to nazvat rozhovorem. (smích) Poprvé<br />
jsem byl na památném koncertu<br />
v pražské Lucerně v roce 1990, a to mi<br />
bylo deset let. Vzhledem k tomu, že<br />
moje máma se s Waldou dlouhá léta<br />
přátelila, při autogramiádě jsem mu<br />
byl představen. Podstrčil jsem mu svůj<br />
zpěvník, kde už jsem měl Slunečnici<br />
podepsanou od Jardy Hutky. O pár<br />
stránek dál jsem si nechal podepsat<br />
Waldemarem Matuškou Tuhle rundu<br />
platím já. Pak jsem s ním mluvil ještě<br />
jednou v kavárně Slavia při křtu jeho<br />
knihy, to už mi bylo dvacet let. Trefil<br />
jsem se zrovna do okamžiku, kdy<br />
k Waldemarovi přišel Karel Gott. Měli<br />
si tehdy pro televizi zopakovat silvestrovskou<br />
operu, duet Kecala a Jeníka,<br />
kterou původně natočili v roce 1974.<br />
Karel Gott přišel a říká – „Tak co,<br />
Waldo, střihneme si generálku?“ Stál<br />
jsem mezi nimi, když začali zpívat árii<br />
z Prodané nevěsty. To jsou moje jediná<br />
„face to face“.<br />
Poslouchal jste v mládí jeho hudbu<br />
aktivně, nebo vás spíš provázela?<br />
V Americe se tomu říká soundtrack<br />
našich životů – jeho hudba mě provázela<br />
dospíváním. Vnímal jsem ho<br />
zpočátku spíš pasivně, ale čím dál víc<br />
jsem instinktivně – opravdu, upřímně<br />
– tíhnul k jeho hlasu i repertoáru, který<br />
na rozdíl od Karla Gotta nebyl nikdy<br />
vysloveně plytký. Ještě k tomu voněl<br />
angloamerickými vlivy, to byla prostě<br />
ta správná hudba.<br />
Vybaví se vám u jména Waldemara<br />
Matušky po napsání knihy něco<br />
jiného, než když jste na ní začal<br />
pracovat?<br />
Určitě. Je to ale složité. Objevil jsem<br />
úplně jiný příběh než ten, který se<br />
vypráví. Objevil se přede mnou dost<br />
odlišný člověk. Psaní této knihy nebyla<br />
moje iniciativa, oslovilo mě nakladatelství.<br />
A původně jsem se zdráhal,<br />
protože jsem nevěděl, co si s tím počít.<br />
Všechno, s čím se o Waldovi setkáváte,<br />
jsou polodohady, polodrby, nepřesné<br />
informace. Po docela dlouhém váhání<br />
jsem se konečně vydal do archivů<br />
a knihoven, a teprve když jsem začal<br />
něco kloudného nacházet, řekl jsem<br />
si, že to zkusím. Samozřejmě mě<br />
lákalo, že to v sobě má prvek tajemství.<br />
Postupně mi to do sebe začalo zapadat.<br />
Myslím tím jeho původ, dětství,<br />
mládí, jeho poměrně dlouhá snaha<br />
prosadit se, pak i ten konec s emigrací.
Překládal jste kdysi knihu o Bobu<br />
Dylanovi. Její autor vyzpovídal 250 lidí<br />
a prošel i dokumenty ze zpěvákova<br />
života, ke kterým se jeho předchozí<br />
životopisci nedostali. Povedlo se vám<br />
něco podobného? I v anotaci je použité<br />
slovo „tajemno“.<br />
Nejprve řeknu ke knize o Bobu Dylanovi,<br />
že její autor Howard Sounes na to měl<br />
deset nebo kolik let, kdežto já jenom<br />
rok. To je zásadní rozdíl. Nicméně<br />
než jsem se do toho pustil, představa<br />
nakladatele byla daleko méně ambiciózní.<br />
Chtěli udělat hezkou knihu se<br />
spoustou fotek a s nějakým solidním<br />
textem. Nečekali, že začnu psát definitivní<br />
biografii – jak říkám – nejlepšího<br />
českého zpěváka. Uvědomili jsme si to<br />
až v průběhu naší práce a všechno jsme<br />
přehodnotili. Začalo nám docházet, že<br />
to není jen tak. A teď se dostanu k tomu,<br />
co jste se ptal.<br />
Nespěcháme…<br />
Možná to zní tak, že jsem nikoho nehledal<br />
a nezpovídal. Myslím ale, že mojí<br />
hlavní prací bylo v tomto případě seřadit<br />
všechna fakta, která jsou na stole, protože<br />
až dosud se používala chaoticky<br />
a špatně. Srovnat souvislosti, přehodnotit<br />
svědectví, pokud možno se dozvědět<br />
něco navíc. I kdybych jen opravil, co<br />
víme, stačí to k vydání naprosto odlišné<br />
knihy, než jaké o Waldemarovi dosud<br />
vycházely. Navíc jsem se setkal s dokumentem,<br />
který mi jeho život ukázal<br />
v jiném světle. Pak mi to najednou<br />
začalo dávat smysl, když jsem v archivu…<br />
Víte, nerad v tomto kontextu používám<br />
slovo „objevil“. Prostě jsem jen díky<br />
pomoci a radě jednoho svého přítele<br />
narazil na něco, co bylo volně přístupné<br />
a téměř nikdo si toho nevšímal.<br />
Už jsem napjatý, co to je?<br />
Ležel tam dokument týkající se<br />
Waldemarova nejstaršího bratra<br />
Jaromíra, který se roku 1946 ocitl ve<br />
vězení. Nerad bych byl až moc konkrétní,<br />
protože jsem udělal dohodu<br />
sám se sebou i s Matuškovou rodinou…<br />
Nechci to taky ulehčovat bulváru.<br />
Nicméně dokument vrhá světlo na léta<br />
Waldemarovy rodiny za války a po válce,<br />
a plyne z ní složitý osud všech jejích<br />
členů. Samotného Waldemara se téma<br />
týká okrajově, a tak jsem to také v knize<br />
použil. Nicméně fakt, že byl jeho bratr<br />
vězněn, Waldu mezi<br />
jeho čtrnácti a čtyřiadvaceti<br />
lety určitě<br />
velmi ovlivnil. Matuška<br />
měl celkem tři sourozence,<br />
všichni odešli<br />
do ciziny. On tu zůstal<br />
s rodiči sám a musel se<br />
o ně starat.<br />
Sbíral jste podklady i mimo archivy?<br />
Co pamětníci?<br />
To by po tak strašně dlouhé době bylo<br />
skoro zbytečné. Většina z nich nežije.<br />
Výhodou je, že jsem novinář a za<br />
posledních třiadvacet let jsem dělal<br />
rozhovory s řadou z nich, včetně témat<br />
kolem Waldemara Matušky. Už u svých<br />
předchozích životopisných knížek<br />
jsem ale dospěl k názoru, že paměť je<br />
strašně ošidná. Spoléhal jsem se hlavně<br />
na psané zdroje, i když jsem mluvil,<br />
s kým jsem mohl. Osobní vklad tvořily<br />
především konzultace s paní Olgou<br />
Matuškovou. Mohl jsem s ní probrat<br />
věci, kterým jsem nerozuměl.<br />
Jak přistupovala k tvorbě knihy?<br />
Vstřícně. Včetně toho, že poskytla<br />
i nějaké dokumenty a fotky.<br />
Komunikovali jsme spolu na dálku<br />
z pražských Vinohrad na Floridu.<br />
Nakladatel jí nejprve sdělil, že se chystá<br />
udělat takovou knihu, a ona projevila<br />
zájem si ji přečíst. Uvítal jsem to, zpětně<br />
si nedovedu představit, že by šla kniha<br />
dělat bez ní. Byl jsem naprosto otevřený<br />
a ona taky. Nebál jsem se jí rukopis<br />
ukazovat a posílat. Pokaždé, když viděla<br />
nepřesnost, tak mi to řekla. Rozhodně<br />
se ale z její strany nekonala žádná cenzura.<br />
Chovala se férově.<br />
>><br />
5<br />
Pangea, 699 Kč, již vyšlo
6<br />
Pojďme k názvu knihy. Snům ostruhy<br />
dát je kousek z písně Už koníček pádí.<br />
Jak se vám název hledal?<br />
Předložil jsem v nakladatelství asi dvacet<br />
názvů, které vyplynuly z Waldemarových<br />
písní. Říkal jsem si, že tento by byl nejhezčí.<br />
Zároveň jsem moc nevěřil, že by si<br />
právě tento vybrali. Přesně po něm ale<br />
sáhli. Je to velké, komerční nakladatelství,<br />
přesto mě celou dobu překvapovali<br />
příjemným způsobem.<br />
Pozná vaše rodina podle toho, jakou<br />
hudbu posloucháte, na čem pracujete?<br />
Jestli si pak třeba u snídaně<br />
zpíváte Jó, třešně zrály?<br />
Když jsem překládal Dylana, tak tu zněl<br />
jenom Dylan. Při překladech životopisů<br />
Toma Waitse nebo Led Zeppelin to bylo<br />
stejné. Když se něčemu věnuju, zní tady<br />
hudba. Mám v pracovně asi tisíc desek<br />
a čtyři tisíce cédéček, jsem tím schválně<br />
obklopen. Žiju muzikou. Matušku jsem<br />
si také oživil celého, a je pravda, že mě<br />
některé věci překvapily. Jako asi spousta<br />
lidí jsem trochu podceňoval éru s KTO.<br />
Teď jsem si ty desky pustil znovu a zjistil<br />
jsem, že jsou docela fajn. Nicméně<br />
tato kniha vlétla do mého života sama,<br />
pracoval jsem ještě na jedné, která teď<br />
také bude vycházet. Jsou to rekonstrukce<br />
různých hudebních návštěv<br />
v Československu, které změnily běh<br />
doby – počínaje Josephine Bakerovou<br />
ve 20. letech a konče Johnnym Cashem<br />
v roce 1978. Zněla mi tady hudba, která<br />
zněla Československem celým tím<br />
stoletím.<br />
Je to ta kniha s názvem<br />
Od Armstronga k Bécaudovi?<br />
Ano, má vlastně tři názvy: Od<br />
Armstronga k Bécaudovi – Legendy<br />
světové hudby v Československu<br />
(Jak nás změnily a my změnili je).<br />
Jednodušeji se mi nepodařilo naznačit,<br />
o čem to je. V mnoha bodech se obsah<br />
vlastně dotýká i toho, na čem jsem<br />
pracoval při psaní knihy o Waldemaru<br />
Matuškovi. Jeho příběh je také příběhem<br />
československého 20. století.<br />
Odráží se v něm všechno – počínaje<br />
válkou a emigrací konče.<br />
Když zmiňujete další knihu, byl jsem<br />
po pravdě překvapený, když jsem<br />
viděl, co všechno jste napsal a přeložil.<br />
Jak jste to zvládnul?<br />
No, většina lidí by to asi nezvládla.<br />
(smích) Jsem cílevědomý, až umanutý<br />
člověk. Kdysi jsem si řekl, co bych<br />
chtěl v oblasti psaní o hudbě udělat,<br />
co tady chybí, co by mě bavilo. Zjistil<br />
jsem, že to je plán asi na deset, patnáct<br />
let. Rozvrhnul jsem si to v hlavě,<br />
a vidíte výsledek.<br />
Jak je to dlouho, co jste si to řekl?<br />
Asi v pětadvaceti letech, teď mi bude<br />
třiačtyřicet. Kamarád mi nedávno říkal,<br />
že existuje něco, čemu se říká long run.<br />
Člověk si v hlavě udělá plán, nikomu<br />
o něm neřekne, jede ho podvědomě,<br />
a třeba za dvacet, třicet let se to ukáže.<br />
Každého v okolí překvapí, ale ono to jen<br />
takhle dlouho zrálo. Tentýž kamarád si<br />
myslí – podle toho, co jsem mu vyprávěl<br />
MICHAL BYSTROV (* 1979)<br />
Český publicista, muzikant<br />
a básník. Od roku 1999 publikoval<br />
stovky recenzí, portrétů, rozhovorů<br />
a reportáží. Překládal životopisy<br />
těch, které má rád (mimo jiné<br />
Dylan, Simon, Springsteen). Pátrá<br />
po vzniku starých zlidovělých<br />
skladeb (série knih Příběhy písní),<br />
sestavil publikace Od samomluvy<br />
k chóru aneb Písniček se držte!,<br />
Neučesané vzpomínky Vladimíra<br />
Bystrova a J. S. Machar: Černovid.<br />
Napsal knižní rozhovor se zpěvákem<br />
Michalem Prokopem Ztráty<br />
a návraty, stál za vznikem knihy<br />
Dvanáct strun Karla Zicha. Svou<br />
poezii shrnul do sbírky Všechna<br />
hvězdná znamení.<br />
– že je to i případ Waldemara Matušky.<br />
Jednou se člověk rozhodne, že v komunismu<br />
nemůže žít. Že odjede do cizí<br />
země a bude svobodný. Nemluví o tom,<br />
ale jednoho dne svůj záměr uskuteční.<br />
A ostatní pak jen koukají. Já to tak mám<br />
se svými knihami a písničkami. Bez nich<br />
by mě život nezajímal.
Honza Vojtko<br />
Vztahy a pasti<br />
Kde ve vztazích číhá past? Kolik vztahových<br />
pastí si vlastně nastražíme sami? A jak<br />
vypadají? To ukazuje nová kniha Honzy Vojtka,<br />
autora bestselleru Vztahy a mýty. Odborně, ale<br />
s humorem sobě vlastním kombinuje lidský přístup<br />
a zkušenosti dlouholetého párového terapeuta.<br />
AnnA CimA<br />
Vzpomínky na úhoře<br />
Sára se zabývá výzkumem vymírajícího úhoře<br />
japonského, Miju tráví čas rozmluvami s úhořem<br />
Unagim a Juky pátrá po zmizelém kolegovi<br />
z redakce novin. Sedmisetstránkový román<br />
zasazený do japonského prostředí kombinuje<br />
fantaskní prvky s motivem pátrání a přináší<br />
příběh o přátelství, odvaze a síle vzpomínek.<br />
LeL a GeisL eroV á<br />
Martin MacH o ndřej<br />
Zen žen:<br />
Jednou se tomu<br />
zasmějeme<br />
Oblíbené stripy z časopisu Respekt se vracejí<br />
v novém knižním výboru. Zábavná kniha o ženách<br />
a mužích, o rodičích a dětech. Svazek, jenž přináší<br />
krátké příběhy z let 2017–2022, neopomíjí ani<br />
„radosti“ naší doby, třeba domácí karanténní ponorku.<br />
vychází<br />
v říjnu
8<br />
ROZHOVOR<br />
Nejsem historik<br />
ani pedagog,<br />
jen vyprávím…<br />
text: Martina Vlčková<br />
foto: Lenka Hatašová<br />
Původně studovala žurnalistiku a věnovala se práci<br />
v redakcích známých časopisů. Dnes má Markéta<br />
Lukášková na kontě pět úspěšných románů, oblíbený<br />
podcast a jednu originální „učebnici“, ve které ukazuje,<br />
že dějepis není nuda.<br />
Vaše nová knížka Co vás v dějáku<br />
nenaučili se točí kolem moderních<br />
československých dějin. Jak jste na<br />
tohle téma přišla?<br />
Už ve škole mě zaráželo, že dění po<br />
2. světové válce se v podstatě nevěnujeme<br />
a to, co jsem se o době totality<br />
dozvěděla, bylo vesměs v dospělosti<br />
samostudiem. Když jsem potom tuhle<br />
dobu začala probírat v podcastu, měla<br />
jsem na to hezké ohlasy a došlo mi, že<br />
neučení se o době posledních osmdesáti<br />
let je systémová věc a jako člověk, co<br />
má hlas, to můžu zkusit trochu napravit.<br />
Zároveň všude pořád opakuju, že nejsem<br />
historik ani pedagog, jen vyprávím.<br />
Věřím, že na interpretaci událostí, které<br />
se staly a už jsou uzavřené, nemá nikdo<br />
licenci. Já se jen snažím to vyprávět tak,<br />
aby to bylo zajímavé i pro někoho, kdo<br />
dějepisu moc neholduje.<br />
Co přesně chcete ve čtenářích vyvolat?<br />
Já sama to mám tak, že když mě něco<br />
zaujme, jdu si k tomu hledat podrobnosti.<br />
Takže kdybych ve čtenářích<br />
vyvolala touhu po tom vědět víc, budu<br />
nadšená. To ostatně píšu i v předmluvě<br />
v knize. Třeba se mi podaří, že dějepis<br />
pro někoho přestane být ekvivalentem<br />
nudy a zjistí, že to není jen série dat,<br />
ale hlavně hromada neuvěřitelných<br />
příběhů, náhod, bizarností. Něco, co nás<br />
dovedlo tam, kde dnes jsme.<br />
Kolik vás vaše originální „učebnice“<br />
stála úsilí a energie?<br />
Hodně materiálu už jsem měla zpracováno<br />
do podcastů, které jsem o těch<br />
tématech natočila, takže šlo spíš o to<br />
převést to do čitelné podoby, někde<br />
něco přidat, celkově to propojit a uhladit.<br />
Asi nejnáročnější bylo nabírání a přepis<br />
rozhovorů s pamětníky, které knihu<br />
na konci doplňují. Jela jsem ke všem<br />
respondentům domů, tak jsem se ocitla<br />
v jejich domácnosti, s čajem a koláčem,<br />
připadala jsem si jako u babičky nebo<br />
u dědy. A oni vyprávěli. Bylo to pro mě<br />
zajímavé i z téhle stránky. Je snadné<br />
někoho na základě jeho „životopisu“<br />
šmahem odsoudit. Ale když vám to<br />
ten člověk z masa a kostí sám vypráví,<br />
dojem je úplně jiný.<br />
Najde se mezi těmi skutečnými příběhy<br />
nějaký, který je vám třeba hodně<br />
blízký?<br />
Mě se dotkly všechny ty případy, kdy<br />
tehdejší nomenklatura absolutně<br />
ignorovala osudy jednotlivců, ať už to<br />
byli pozůstalí po haváriích letadel, nebo<br />
třeba mladí sportovci, kteří měli zničené<br />
zdraví státem nařízeným dopingem. To,<br />
jak na člověku vlastně nezáleželo. Šlo jen<br />
Markéta Lukášková<br />
(* 1988)<br />
Rodačka z Českých Budějovic<br />
vystudovala osmileté gymnázium<br />
a poté zamířila na Fakultu<br />
sociálních studií Masarykovy<br />
univerzity v Brně, kterou po dvou<br />
letech opustila. Po přesunu do<br />
Prahy pracovala jako novinářka,<br />
copywriterka, fitness trenérka.<br />
Na kontě má knihy Losos<br />
v kaluži, Panda v nesnázích,<br />
InTyMně, Vlaštovka v bublině,<br />
Majonéza k snídani. Provozuje<br />
podcast Příběh, který se skutečně<br />
stal, z něhož vzešla kniha<br />
Co vás v dějáku nenaučili.<br />
o to, aby se to ututlalo, schovalo. Jenže<br />
to vyvolávalo reakce. Zoufalí lidé pak<br />
dělali zoufalé věci, o takových až skoro<br />
teroristických činech v knize také píšu.<br />
Vaše novinka vyšla v nakladatelství<br />
Motto, se kterým spolupracujete od<br />
začátku vaší spisovatelské kariéry.<br />
Jak se pod jeho křídly cítíte?<br />
Dobře, i proto jsem u něj vydala už šestou<br />
knihu. Ono se řekne, tak si to vydej<br />
sama, hodně lidí v mém okolí už mi to<br />
navrhlo, že přece nakladatelství „nepotřebuju“<br />
a měla bych z prodeje knihy<br />
víc peněz. Jenže ono je velmi pohodlné<br />
a příjemné, že se nemusím u knihy<br />
starat o její distribuci, celou výrobu, prostě<br />
ten proces, kdy se z mého počítače<br />
dostane do knihkupectví. Líbí se mi, že<br />
napíšu text a pak už jsou tu jiní lidé, co<br />
se starají o další kroky. Jsou v tom dobří<br />
a já jim do toho nekecám.
Dva roky jste studovala žurnalistiku<br />
na Masarykově univerzitě v Brně.<br />
Proč jste toho nechala?<br />
Studovala jsem dvouoborovou kombinaci<br />
Mediální studia, žurnalistika<br />
a Sociologie. A paradoxně mě bavila<br />
víc ta sociologie, ačkoliv jsem si ji volila<br />
jen tak „do počtu“. Po dvou letech mi<br />
došlo, že žurnalistika se studuje spíš ze<br />
zájmu, že k tomu, abych někde psala,<br />
ji nepotřebuju. Že redakce si svého<br />
novináře vychová sama. A v sociologii<br />
přišla Statistická analýza dat, předmět,<br />
na který jsem se odmítala učit… A pak<br />
jsem se pohádala se spolubydlícími,<br />
tohle všechno se dohromady nějak<br />
spojilo a já měla pocit, že v Brně už mě<br />
nic dobrého nečeká.<br />
Novinařinu jste pak ale nějaký čas<br />
dělala. Jak na tu etapu vzpomínáte?<br />
Nedávno jsem někde říkala, že to bylo<br />
super období, ale jsem ráda, že jsem ho<br />
zažila mezi dvacítkou a třicítkou. Bylo<br />
to dobrodružné, plné nejistoty a člověk<br />
musel být pořád „u toho“. A to je unavující.<br />
Nemám takovou povahu, abych<br />
to mohla dělat dalších 20 let. Ale ráda<br />
jsem si to zkusila. Navíc si myslím, že mi<br />
líp jde psaní toho, co jsem si vymyslela,<br />
nebo co můžu po svém převyprávět.<br />
Co vám psaní přináší?<br />
Skrz psaní a vymýšlení si osudů a příběhů<br />
dokážu líp rozumět světu okolo<br />
sebe. A taky mi přináší pocit, že dělám<br />
to, co mi jde nejlíp ze všeho, co jsem<br />
kdy dělala.<br />
Vaše dva romány vyšly také<br />
v audio verzi. Jaký vztah máte<br />
k audioknihám?<br />
Ráda bych je poslouchala víc, ale moc<br />
se mi to nedaří. Protože Losos v kaluži<br />
a Majonéza k snídani vyšly jako audio,<br />
mám docela představu o tom, jak je<br />
to náročné. A o to víc mě mrzí, že jich<br />
nedokážu naposlouchat víc, jsou to fakt<br />
umělecká díla, podílí se na nich skvělí<br />
herci a režiséři. V normálním „provozu“<br />
spíš poslouchám podcasty, které jsou na<br />
pár desítek minut.<br />
Jak vůbec vypadá život spisovatelky<br />
na volné noze? Dá se u nás psaním<br />
uživit?<br />
Teď už mě živí i podcast, tak svůj čas<br />
dělím mezi něj a psaní. V Čechách se dá<br />
psaním uživit, ale chce to vydat víc knih<br />
a taky to chce, aby si to lidi kupovali.<br />
Jak to udělat, na to univerzální recept<br />
nemám.<br />
Netajíte se tím, že už několik let<br />
bojujete s úzkostmi a panikou. Co vám<br />
pomáhá?<br />
Nechci sklouzávat k tomu, že psychické<br />
potíže řeší jít na procházku nebo jít cvičit,<br />
tak to není. Ale je to dobrá berlička.<br />
Chodím na terapii, popovídat si s terapeutkou<br />
je vždycky balzám na duši,<br />
udělám si pořádek v tom, co řeším a jak<br />
k věcem přistupovat. Běhám, chodím<br />
do lesa se psem, drží mě pocit, že jsem<br />
schopná, fit a zdravá.<br />
V jaké životní fázi jsem vás vlastně<br />
zastihla? Čím teď na podzim žijete?<br />
V hektické! Ale tu mám pořád. Žiju<br />
novou knihou, tím, jak budu dál rozvíjet<br />
podcast a taky tím, že konečně dokončíme<br />
rekonstrukci domu, přestěhujeme<br />
se na vesnici a já budu pít kávu ve svojí<br />
pracovně a koukat do zahrady.<br />
A jak to vypadá s vaší divadelní hrou,<br />
která by měla mít premiéru v pražském<br />
RockCafé?<br />
Hru jsem psala v době covidu a je<br />
o lidech, co se sejdou v baru a tam řeší<br />
určitý problém. Víc nechci prozrazovat.<br />
Teď se zkouší, a když se podaří skloubit<br />
diáře šesti vytížených herců, třeba se<br />
ještě do konce roku odehraje premiéra.<br />
Psalo se mi to dobře, nepřišlo mi to moc<br />
rozdílné od knihy. Samozřejmě, že tu<br />
scénickou práci neovládám, ale skvělý<br />
režisér Lukáš Pečenka to dělá za mě.<br />
Jinak divadlo miluju odmalička, chodila<br />
jsem do něj jak v rodných Budějovicích,<br />
tak teď v Praze a nejraději sama.<br />
O vlastní hře jsem snila.<br />
A máte nějaké další přání, které byste<br />
si výhledově chtěla splnit?<br />
Ten dům na vsi. Snad už je to<br />
v dohlednu. A velký sen je procestovat<br />
Ameriku pěkně skrz naskrz, křížem<br />
krážem.<br />
9<br />
Psaní je samotářská činnost.<br />
Vyhovuje vám to?<br />
Naprosto, založením jsem spíš introvert<br />
a samotář. Pocit samoty mě neděsí,<br />
naopak uklidňuje.<br />
A kdo je vaším prvním čtenářem? Čí<br />
názor je pro vás zásadní?<br />
Většinou posílám texty kamarádkám<br />
nebo rodině. Ale vlastně nejdůležitější<br />
je pro mě názor mého přítele, on je<br />
velmi kritický ke všemu. Jen není čtenář,<br />
čtení ho nebaví, a tak mu předčítám<br />
já.<br />
Na kontě máte pět románů. Jakou<br />
radu byste dala začínajícím spisovatelům?<br />
Na nic si nehrát, nikoho nenapodobovat,<br />
být sám sebou, tříbit si svůj styl.<br />
Motto, 399 Kč, již vyšlo
10<br />
KNIŽNÍ TIPY<br />
Vůbec o nic nejde<br />
// Barbora Vajsejtlová<br />
Zmrazeno: Případ<br />
Magnitského<br />
// Bill Browder<br />
Pravdivý příběh o praní peněz, vraždě<br />
a o tom, jak přežít Putinův hněv<br />
Bill Browder po násilné smrti svého právníka<br />
Sergeje Magnitského zasvětil život odhalování<br />
toku špinavých peněz až do nejvyšších pater<br />
ruské politiky, a stal se tak jedním z hlavních<br />
nepřátel Kremlu. Jeho příběh připomíná politický<br />
thriller, popisuje však skutečné události,<br />
které jsou mrazivou výpovědí o fungování putinovské<br />
kleptokracie.<br />
Dokořán, 499 Kč, vychází 13. října<br />
Kniha povídek glosujících vtipně<br />
i ironicky nejrůznější stránky současného<br />
života a mezilidských vztahů.<br />
Příběhy spojuje prvek překvapivé<br />
pointy – je ten, kdo si u manžela prosadí<br />
volný víkend, opravdu vítěz? Co<br />
se skrývá za zdánlivě dokonalým chováním<br />
jednoho zdvořilého pána? A je<br />
žena špatná matka, když má jedno<br />
své dítě radši než druhé?<br />
Knižní tipy<br />
Když je venku zataženo, máte více času na čtení.<br />
Z naší pestré podzimní nabídky si zcela jistě vyberete!<br />
Cosmopolis, 299 Kč, již vyšlo<br />
Dalajlama. Neobyčejný život<br />
// Alexander Norman<br />
Dalajlamovo poselství míru a soucitu rezonuje<br />
s lidmi všech vyznání po celém světě.<br />
Autorizovaná biografie odhaluje vztah mladého<br />
dalajlamy a čínských komunistů, jeho útěk ze<br />
země, usazení v exilu i složité hledání hlasu ve<br />
světové politice. Poznejte osobnost Tändzina<br />
Gjamccha i dějinné souvislosti, které formovaly<br />
jeho duchovní cestu!<br />
Vyšehrad, 499 Kč, již vyšlo<br />
Radosti a strasti<br />
single ženy<br />
// Eva Dolejšová<br />
Uprostřed<br />
// Martin Selner<br />
Nepanikařte! Pokud se stanete<br />
naprosto nečekaně single, nevěšte<br />
se a nevypijte hned všechny zásoby<br />
vína. Byla by to škoda. Třeba stejně<br />
jako autorka zjistíte, že přes veškerá<br />
úskalí, která vás jako single ženu<br />
čekají, dojdete k poznání, že být singl<br />
zase není takový průšvih.<br />
Martin pracuje ve stacionáři pro autisty. Když má<br />
volno, pije víno, sarkasticky vše komentuje a sleduje<br />
svět skrz sociální sítě. Zdánlivě ho nic nerozhází,<br />
dokud nepotká Veroniku a Martina.<br />
Autor knihy Autismus & Chardonnay vypráví<br />
o tom, jak těžké je požádat o pomoc, když ji nejvíce<br />
potřebujeme, a že odhalit svá slabá místa vyžaduje<br />
odvahu.<br />
Cosmopolis, 249 Kč, již vyšlo<br />
Paseka, 249 Kč, již vyšlo
Cesta k jednoduchosti // Milena Jesenská<br />
Nestárnoucí úvahy<br />
české intelektuálky<br />
a rebelky<br />
Cesta k jednoduchosti vlastně není<br />
vůbec jednoduchá, jak se čtenář<br />
dozvídá od autorky v samotném úvodu<br />
knihy. Česká spisovatelka, která byla<br />
často spojována především s Franzem<br />
Kafkou, svými esejemi dokazuje, že<br />
nebyla pouhou ženou ve stínu velkého<br />
literáta, naopak hrdě vystupuje a na<br />
svou dobu velice odvážně komentuje<br />
různé společenské nešvary, popisuje<br />
vztah mezi mužem a ženou, píše o stálosti<br />
a pomíjivosti nebo o tom, že člověk<br />
nemusí podniknout výlet třeba do<br />
Paříže, aby byl šťastný, ke štěstí může<br />
stačit úplně obyčejný obrázek pořízený<br />
za deset korun. V některých pasážích si<br />
autorka občas protiřečí, převážně však<br />
podněcuje ve čtenáři touhu po debatě.<br />
Esej je velice náročným literárním útvarem,<br />
který Jesenská bravurně zvládla.<br />
Jednotlivé kapitoly jsou sice krátké, ale<br />
o to více úderné. Jesenská dokáže slovy<br />
dokonale vystihnout danou problematiku<br />
a nahlížet na ni zcela bez skrupulí.<br />
Tematicky se autorka zabývá věcmi,<br />
které nejsou modernímu člověku zas<br />
až tak neznámé, i díky tomu je text<br />
nadčasový a ve většině případů stále<br />
pravdivý. Titul je proložen ilustracemi<br />
Lucie Kvapilové, přičemž jednotlivé<br />
obrázky jsou tvořeny minimalisticky,<br />
pomocí několika málo linek, což skvěle<br />
koresponduje s obsahem knihy.<br />
Ačkoli dílo poprvé vyšlo před téměř sto<br />
lety, konkrétně v roce 1926, nemusíte<br />
se obávat, že byste měli s jeho čtením<br />
potíže, jedná se o čtenářské vydání,<br />
v němž sice byly zachovány autorčiny<br />
stylistické libůstky, ale zároveň byl text<br />
upraven do současné pravopisné normy.<br />
Na svou dobu byla Milena Jesenská<br />
velmi pokroková a na svět pohlížela<br />
s otevřenou myslí. O věcech z běžného<br />
života píše otevřeně, nemá potřebu<br />
Rosier, 359 Kč, již vyšlo<br />
chodit kolem horké kaše a své postřehy<br />
a názory předává dál těm, kteří jsou<br />
ochotni text nejen konzumovat, avšak<br />
také jej hodnotit a třeba s některými<br />
tezemi i nesouhlasit. Stále je třeba mít<br />
na paměti dobu, kdy dílo vzniklo a vzít<br />
v potaz tehdejší společenské poměry.<br />
I tak je ale Cesta k jednoduchosti dílem,<br />
jež může dnešního čtenáře v mnohém<br />
obohatit.<br />
Dagmar Garciová<br />
11<br />
RECENZE<br />
od autorky<br />
bestselleru<br />
V ŠEDÝCH<br />
TÓNECH<br />
PŘÍBĚH ZE ZEMĚ,<br />
KDE LIDÉ NESMĚLI SNÍT<br />
Rumunsko, 1989. Sedmnáctiletý Cristian Florescu<br />
sní o tom, že se stane spisovatelem, ale Rumuni<br />
nemají svobodu snít. Režim diktátora Nicolaea<br />
Ceauşesca provází izolace a strach. Na Cristiana se<br />
zaměří tajná policie a nutí ho, aby donášel na své<br />
blízké. Mladík se rozhodne riskovat vše, aby odkryl<br />
pravdu o režimu a ukázal světu, co se v jeho zemi<br />
děje. Když přijde čas, dychtivě se připojí k revoluci<br />
a je odhodlaný bojovat za změnu. Jaká je však cena<br />
za svobodu?<br />
www.albatrosmedia.cz
12<br />
ROZHOVOR<br />
Většina lidí<br />
se velké<br />
výhry bojí<br />
text: Linda Haburová<br />
foto: Khalil Baalbaki<br />
Oldřich Burda uváděl osmnáct let na televizních obrazovkách<br />
losování loterijních her společnosti Sazka. Pod přísným<br />
dohledem komentoval vylosovaná čísla a rozdával lidem<br />
miliony. Co by se stalo, kdyby v očích veřejnosti tento<br />
bezchybný, prakticky neprůstřelný systém selhal? O tom<br />
s vtipem a nadsázkou vypráví ve své nové knize. Román<br />
Výherce vás seznámí s prostředím střeženým podobně jako<br />
státní pokladnice a s hrdiny, kteří brzy zjistí, že vyhrát v loterii<br />
nemusí být vždycky výhra…<br />
Hlavní postava vaší knihy moderuje<br />
televizní losování největší loterie<br />
v zemi, a tak se nabízí otázka, do jaké<br />
míry je váš román autobiografický?<br />
Jen z menší části. Je to fiktivní příběh,<br />
který se docela klidně mohl, nebo může<br />
přihodit. Náhoda je nevyzpytatelná. Je<br />
tam několik detailů a momentů, které<br />
se mi opravdu staly. Pro knihu jsem je<br />
trochu přibarvil, poupravil a vyladil.<br />
Jak moc umožníte čtenářům nahlédnout<br />
do zákulisí losování?<br />
Určitě na maximum možného. Prostředí<br />
i atmosféru jsem se snažil<br />
popsat co možná nejpřesněji. Přísný,<br />
několikastranný dohled bez jakéhokoli<br />
prostoru pro kompromis vůči hernímu<br />
plánu. Striktně daná pravidla, která<br />
se bez výhrady dodržují. To je v reálu<br />
i v knize.<br />
Co je na tomto televizním pořadu tak<br />
unikátní?<br />
Unikátnost je jistě v tom, že se natáčí<br />
jen chvilku před samotným vysíláním<br />
a v podstatě nesmíte udělat chybu. To<br />
je stejné jako v živém vysílání. Stříhat<br />
v losování je nepřípustné. Ve studiu je<br />
s vámi dozor, který z vás a z losovadla<br />
nespustí oči. Navíc přijít se podívat na<br />
losování a natáčení může kdokoli z ulice.<br />
A to trvá do dnešních dnů.<br />
Když jste komentoval losování her<br />
Sazky a lidé vaši tvář znali z televize,<br />
snažili se vás ve své naivitě nějak přesvědčit,<br />
abyste vylosoval „jejich“ čísla?<br />
Nebyl den, kdy by se mě někdo s touto<br />
myšlenkou nepokusil oslovit. Vyhrožovali,<br />
nabízeli podíly, zvali na dovolené,<br />
mávali před očima zakoupenými tikety<br />
a ptali se na čísla, která hodlám vylosovat.<br />
Obvykle to bylo od přátel a známých.<br />
Vždycky jsem jim říkal, že beru<br />
95 % z výhry, a to minimálně týden předem.<br />
Nikdo se na to kupodivu nechytil,<br />
ale inspirovalo mě to při psaní knihy.<br />
Měl jste povoleno sázet?<br />
Ano, sázet nám nikdy nikdo nezakazoval.<br />
Upřímně, nikdy jsem se ale neptal,<br />
jestli smíme i vyhrávat. Já si vsadil jen<br />
párkrát do roka, když se vyšplhal jackpot<br />
hodně vysoko. Jednou jsem se dokonce<br />
ve sběrně potkal i s ředitelem. Za celá ta<br />
léta jsem vyhrál jednou asi čtyři stovky.<br />
To je mé životní maximum.<br />
Poznal jste během těch let osobně<br />
některé z výherců šestimístných<br />
a vyšších částek?<br />
Bylo jich jen pár. Chtěli zůstat v utajení,<br />
a tak si měnili vizáž nalepenými vousy<br />
a velkými tmavými brýlemi, aby nebyli<br />
k poznání. Vůbec se jim nedivím. Asi<br />
nikdo z nás si nedovede představit, kolik<br />
takový výherce má najednou příbuzných<br />
a nových přátel. V jedné sázkové<br />
hře, která netrvala dlouho, měli výherci<br />
podmínku, že vystoupí na televizní obrazovce,<br />
a já měl možnost to celé uvádět.<br />
Jak může taková výhra lidem změnit<br />
život? Znáte nějaké konkrétní příběhy<br />
šťastných či nešťastných výherců?<br />
Naprosto zásadně. Setkal jsem se<br />
s paní, která ve hře Šťastných deset<br />
vyhrála milion a říkala mi, že losování<br />
je stejně zmanipulované. Pak jsem ji<br />
párkrát viděl, když se přišla podívat
na losování. Od té doby o ní nevím. Tak<br />
kdo ví… A nedávno mi jedna kamarádka<br />
vyprávěla příběh z rodiny. Tatínek jejího<br />
příbuzného vyhrál před lety okolo třiceti<br />
milionů. Rozdělil výhru spravedlivě mezi<br />
sebe a tři syny. Všichni koupili pozemky<br />
a začali stavět domy. Jen jeden tam ale<br />
doposud žije. První spáchal sebevraždu,<br />
druhý se rozvedl a zadlužil, tak dům<br />
prodal. Tatínek se rozvedl taky a prodal<br />
už dostavěný dům, aby se s exmanželkou<br />
vyrovnal. Moc rád bych poznal nějaký<br />
opravdový příběh se šťastným koncem.<br />
Určitě jsou. Ti, kteří vyhráli balík, jenž jim<br />
přinesl štěstí, se tím ale z pochopitelných<br />
důvodů nechlubí.<br />
Jedna z postav vašeho románu tvrdí, že<br />
vyhrát v loterii může jen ten, který si to<br />
přeje opravdu z celého srdce. Souhlasíte<br />
s tím?<br />
Všichni, kdo sázejí, si přejí vyhrát. S tím<br />
jdou vsadit. Když to ale vezmete do<br />
důsledku, tak se většina lidí té opravdu<br />
velké výhry ve skrytu duše bojí. Protože<br />
by se jim změnil život a oni nedokážou<br />
odhadnout jak. Hlodají v nich vnitřní<br />
pochybnosti. Nebylo by náhodou hůř,<br />
než je teď? Výhra přináší řešení celé řady<br />
životních problémů, ale také možnost<br />
vzniku nových, nepředvídatelných. Dokážete<br />
je ustát? Pokud ano, tak to nejlépe<br />
napsal Paulo Coelho: „Když po něčem<br />
doopravdy toužíš, celý vesmír se spojí,<br />
abys to mohl uskutečnit.“ V našem případě<br />
získat. Štěstěna je nevyzpytatelná.<br />
Tedy proč ne?<br />
Rosier, 399 Kč, již vyšlo<br />
Důležitou roli hraje v knize také<br />
rybolov, popisujete chvíle na rybách<br />
skutečně s velkou vášní, je to váš<br />
koníček?<br />
Ano, jsem rybář jako děda a táta. Prakticky<br />
od útlého věku. Je to svým způsobem<br />
vášeň, přivedla mě i do Norska.<br />
Jak to člověk jednou pozná, podlehne<br />
tomu. Každý muž je od pravěku lovec.<br />
Prozradíte, jaká jsou vaše oblíbená<br />
rybářská místa?<br />
Nejraději chodím na Berounku, mezi<br />
Radotínem a Karlštejnským jezem.<br />
Těch míst je tam hodně. Preferuji<br />
přívlač. Nejsem sedavý tip, a tak okolo<br />
řeky dokážu nachodit i pěkných pár<br />
kilometrů. O úlovky pak nakonec vůbec<br />
nejde. Například letos nemám ještě ani<br />
šupinu. Musím zároveň přiznat, že jsem<br />
si na rybařinu vyhradil zatím málo času.<br />
Měl bych to změnit, protože jak říkal<br />
Jan Werich: „Čas strávený na rybách se<br />
nepočítá do života.“<br />
Hrdina knihy Výherce je stejně jako<br />
vy také příležitostný diskžokej, stále<br />
vás tato profese baví?<br />
Baví mě velmi, stejně jako kdysi na<br />
začátku. I po těch letech. Miluju, když<br />
se lidi baví a mohou na těch několik<br />
hodin díky skvělým nadčasovým hitům<br />
a tanci odložit trable a starosti, které je<br />
sužují. Je mi ctí, být k tomu prostředníkem.<br />
Ať už na veřejné diskotéce, plese<br />
nebo firemním mejdanu.<br />
Nejvíce času nyní ale trávíte v Českém<br />
rozhlase, v jakých pořadech si<br />
vás můžeme poslechnout?<br />
Pracuji jako moderátor dopoledního<br />
a odpoledního proudu v ČRo Rádio<br />
DAB Praha. Každý všední den od 10<br />
do 15 hodin. Hrajeme skvělou muziku.<br />
Tedy za mě určitě. Naladit je nás možné<br />
na digitálních rádiích nebo internetu.<br />
Ke konci letošního roku bychom měli<br />
získat ještě pražskou FM frekvenci.<br />
A jaké jsou vaše další tvůrčí plány do<br />
budoucna?<br />
Rád bych nezůstal u této knihy. Jednu<br />
mám před dokončením a druhou<br />
v hlavě. Ta první je tak trochu o Norsku,<br />
rybách a lásce a s tou druhou bych se<br />
rád vydal do Evropy a Českého království<br />
před zhruba sedmi sty lety. Tak<br />
doufám, že to vyjde a najdu dost času,<br />
inspirace a síly věnovat se i psaní.<br />
Oldřich Burda (* 1970)<br />
Rozhlasový a televizní moderátor.<br />
V České televizi působil od roku<br />
1993 a jeho začátky jsou spojené<br />
s pořadem Studio Kontakt.<br />
V roce 1995 vyhrál konkurz na<br />
moderátora pro společnost<br />
Sazka. Losování Sportky, hry<br />
Šťastných deset a Euromilionů<br />
moderoval na televizní obrazovce<br />
celých 18 let. Vídat jste ho mohli<br />
ale také na Nově nebo na Primě,<br />
kde uváděl motoristický pořad<br />
Na plný plyn. Mluveným slovem<br />
provázel i vysílání na Rádiu Vox či<br />
rádiu City. Dnes se s ním můžete<br />
setkávat na vlnách Českého<br />
rozhlasu, na stanici Rádio DAB<br />
Praha. Je také příležitostným<br />
disk žokejem a nadšeným rybářem.<br />
V roce 2022 vychází jeho<br />
knižní debut, román Výherce.<br />
13
<strong>14</strong><br />
TIP REDAKCE<br />
32.<br />
Podzimní<br />
knižní<br />
veletrh<br />
Podzimní knižní veletrh v Havlíčkově Brodě se koná od roku<br />
1991 a je to nejstarší, druhý největší a podle názoru mnoha<br />
vystavovatelů i nejmilejší český knižní veletrh. Letošní<br />
32. ročník se bude konat <strong>14</strong>. a 15. října 2022 v Kulturním domě<br />
Ostrov, část doprovodných programů bude také v nové<br />
budově Krajské knihovny Vysočiny, která je hned vedle a je<br />
významnou spolupořadatelkou doprovodného programu.<br />
Krátký výběr z něj vám přinášíme.<br />
Sobota 15. října<br />
Pátek <strong>14</strong>. října<br />
10:00 Zahájení<br />
10:30 Míša Šerá: Nebojte se komiksu aneb jak na komiks<br />
v knihovně a ve škole.<br />
10:45 Na vlnách s Petrem Voldánem.<br />
11:00 Markéta Hejkalová: Dům pod náměstím. Novou<br />
knihu pokřtí spisovatelka Alena Mornštajnová<br />
a předseda Senátu Miloš Vystrčil.<br />
11:30 Ivana Dostálová: Freddie a Fifi v Mezisvětě.<br />
12:00 Vojtěch Vacek a další laureáti Ceny Jiřího Ortena.<br />
12:00 Zahájení autorského prodeje pro Ukrajinu.<br />
12:30 Proleťte se s CBS Nakladatelstvím a vyhrajte knihy<br />
„z nebe“.<br />
13:00 Autorský prodej pro Ukrajinu. Prodává Eva Hauserová.<br />
13:15 Suzanne Renaud, Bohuslav Reynek: První sníh.<br />
Kniha z Petrkova.<br />
13:30 Besedník. Martina Košanová z Národní knihovny ČR<br />
představuje portál propojující autory, knihovny a školy.<br />
<strong>14</strong>:00 Tradiční setkání s Ivanem Krausem.<br />
<strong>14</strong>:00 Kateřina Tučková: Bílá Voda. Autorské čtení z nového<br />
románu.<br />
<strong>14</strong>:30 Jaroslav Čvančara: Anthropoid – Příběh<br />
československých vlastenců.<br />
<strong>14</strong>:45 Irena Obermannová: Přítelkyně. Autorské čtení<br />
z horké novinky.<br />
15:30 Alena Mornštajnová. Beseda s oblíbenou<br />
spisovatelkou.<br />
15:30 Filadelfo Giuliano. Eratin pohled mezi Itálií a Českem.<br />
16:15 Martina Mouseová: Divoké rokle a další příběhy.<br />
16:30 Irena Dousková: Konec dobrý. Čtení z knihy,<br />
nominované na Magnesii Literu.<br />
16:45 Arnošt Vašíček: Operace sfinga. Představení nové<br />
tajemné knihy.<br />
17:00 Markéta Lukášková: Co vás v dějáku nenaučili.<br />
17:00 Jubilejní dvacáté udílení ceny Littera Astronomica<br />
a přednáška laureátky Jany Žďárské.<br />
17:30 Miloš Doležal: 1945: Léto běsů. Představení knižní<br />
novinky.<br />
9:45 Lidmila Kábrtová: Čekání na spoušť. Autorské čtení.<br />
10:00 Dr. Hans Heiss: Karel Havlíček Borovský a jeho<br />
význam pro současný Brixen.<br />
10:00 Bořek Slezáček: Kéž bys tu byla. Povídková prvotina<br />
známého herce.<br />
10:30 Mgr. Jiří Just, Th.D: Představení mimořádné knihy<br />
o bratrské tiskařské dílně Petra Olivetského<br />
z Olivetu.<br />
10:30 Miloš Urban: Továrna na maso. Uvedení nové knihy.<br />
10:30 Knihu Hany Pražákové Ukrajinské pohádky pokřtí<br />
senátorka Miroslava Němcová.<br />
10:45 Lenka Šíková a Jan Marek Šík: Trojice. Uvedení<br />
druhého dílu fantasy trilogie.<br />
11:00 Tradiční setkání s Michalem Vieweghem.<br />
11:30 Ondřej Hübl: Opona. Beseda s autorem thrilleru<br />
o propadu do komunismu.<br />
12:00 Lucie Bechynková: Opravdové zločiny II. Vaše<br />
oblíbená noční můra.<br />
12:00 Jiří Pokorný: Od Atlantiku k Pacifiku. Představení<br />
nového cestopisu.<br />
12:15 Zdeněk Jančařík: Žena ať v církvi promluví. Beseda<br />
s autorem.<br />
12:30 Martin Patřičný: Puberťačka vypráví o svém<br />
„učiteli“ dřeva.<br />
12:45 Dora Čechova: Ženy, které potřebují muže.<br />
Autorské čtení.<br />
13:00 Autorský prodej pro Ukrajinu. Prodává Michal Vrba.<br />
13:30 Miroslav Karas. A odkud bych asi tak byl? Beseda<br />
s dlouholetým zpravodajem ČT na Ukrajině.<br />
13:45 Dinu Flamand + Mircea Dan Duta. Dva rumunští<br />
básníci česky.<br />
<strong>14</strong>:00 Petra Dvořáková: Zahrada. Křest nové knihy<br />
oblíbené autorky.<br />
<strong>14</strong>:00 Vlasta Baránková, Jiří Žáček: Nejmilejší pohádky.<br />
Křest knižní novinky.<br />
<strong>14</strong>:30 Hra o trůny. Michala Marková, Richard Podaný<br />
a Petr Kotrle o překládání (nejen) fantasy.<br />
15:00 Alice Horáčková: Rozpůlený dům. Představení<br />
nové knihy.<br />
15:15 Mika Waltari: Válka o pravdu. Beseda s překladateli<br />
malé knihy s velkým tématem Terezií Duroňovou<br />
a Martinem Mokrým.<br />
Kompletní program najdete na stránkách https://www.hejkal.cz/veletrh/doprovodny-program/
Markéta Hejkalová<br />
Autorská<br />
čtení<br />
Nikdy jsem nepochopila, proč lidé rádi<br />
chodí na autorská čtení – a to na nich<br />
občas sama čtu a také je pořádám.<br />
Fejeton<br />
15<br />
FEJETON<br />
Ještě bych chápala, že se lidé chtějí<br />
setkat s autorem. Zjistit, jestli je opravdu<br />
tak milý nebo hrozný jako jeho kniha,<br />
zeptat se, zda postavu odporného<br />
padoucha napsal podle sebe, nebo<br />
podle svého nakladatele, případně<br />
získat autogram, protože knihu s podpisem<br />
autora lze v antikvariátu výhodněji<br />
prodat. Sice si myslím, že knihu si<br />
lépe vychutnáme, když vnímáme jen<br />
text, o autorovi nic nevíme a osobně ho<br />
neznáme, ale budiž, to je věc názoru<br />
a každý to může vnímat jinak.<br />
foto: Eva Puella<br />
Ale poslouchat, jak autor nebo autorka<br />
čte ze své knihy? Negramotnost u nás<br />
vymizela už dávno, všichni umíme číst.<br />
My starší lidé na malá písmena tak<br />
dobře nevidíme, ale s tím nám pomůžou<br />
brýle, autor by beztak huhňal tak<br />
potichu, že bychom ho pořádně neslyšeli.<br />
Ani ekonomické důvody nemůžou<br />
hrát roli. Autor přece nikdy nepřečte<br />
celý text, ani celou krátkou povídku ne.<br />
Vybere ten nejnapínavější úryvek, aby<br />
si důvěřivý čtenář knihu koupil – a že<br />
je zbytek nudný a nezajímavý, zjistí až<br />
doma, a to už je pozdě, zkuste knihu<br />
reklamovat pro nudu.<br />
Možná lidé doufají, že díky přednesu<br />
autora odhalí v textu nějaký skrytý<br />
smysl, nečekanou hloubku. Nevím.<br />
Zato vím, že bych o autorských čteních<br />
neměla takhle nepěkně psát ani<br />
v žertu. Na mém Podzimním knižním<br />
veletrhu <strong>14</strong>. a 15. října v Havlíčkově<br />
Brodě bude autorských čtení mnoho.<br />
Číst bude Alena Mornštajnová,<br />
Kateřina Tučková, Miloš Urban, Petra<br />
Dvořáková, Michal Viewegh, Lidmila<br />
Kábrtová, Irena Obermannová,<br />
Markéta Lukášková, Irena Dousková<br />
a desítky dalších. Přijďte si je poslechnout,<br />
zjistíte, že jsou skvělí, stejně jako<br />
jejich knihy.<br />
HEMIA s.r.o.<br />
.ismc.cz<br />
UMĚNÍ DŘEVA MARTIN PATŘIČNÝ<br />
UMĚNÍ<br />
DŘEVA<br />
MARTIN<br />
PATŘIČNÝ<br />
NOVÁ KNIHA<br />
Martina Patřičného!<br />
Patřičného znáte třeba z televizního<br />
dokumentu Kus dřeva ze stromu.<br />
V téhle jeho nové knize najdete<br />
cestu, jak využít kresby ve dřevě<br />
pro výtvarnou práci. Jaký bonus<br />
mají sochy ze dřeva proti těm z jiných<br />
materiálů?<br />
Kniha obsahuje přes 150 barevných<br />
fotografií s jednoduchými popisy<br />
i hlubším osobním svědectvím.<br />
A taky úsměv a vtip.<br />
Nechte se inspirovat!<br />
www.patricny.com
16<br />
ROZHOVOR<br />
Vzpomínky<br />
na úhoře<br />
se rodily i v Jokohamě<br />
text: Jan David<br />
foto: Barbora Maršíček Votavová<br />
„Liška v japonské mytologii už je provařená,“ připouští<br />
překladatelka a spisovatelka Anna Cima, která do svého<br />
nového románu vložila jiné posvátné zvíře – navíc<br />
ohrožené, přitom tak oblíbené v restauracích. Rozsáhlý<br />
příběh o přátelství, odvaze a síle vzpomínek s názvem<br />
Vzpomínky na úhoře kombinuje fantaskní prvky<br />
s motivem pátrání.<br />
Paseka, 599 Kč, již vyšlo<br />
Máte už odpoledne, já teprve devět<br />
ráno. Kde jsem vás zastihnul?<br />
Jsem v Tokiu, doma ve své pracovně, je<br />
16 hodin.<br />
Ptám se i proto, že váš minulý román<br />
Probudím se na Šibuji se odehrává<br />
v Tokiu, ale jedna z hrdinek nové knihy,<br />
Sára Fukuharová, žije v Jokohamě.<br />
Jokohamu jsem si nevymyslela jen tak,<br />
je to město, ke kterému mám vztah.<br />
Žije tam několik mých nejlepších přátel,<br />
konkrétně ve čtvrti Koganečó, kde se<br />
jokohamská část knížky odehrává.<br />
Má tam některý z vašich přátel prodejnu<br />
akvaristiky?<br />
A už jsme u toho, co všechno je<br />
v románu pravda, a co není. (smích)<br />
Ani nevím, jestli je důležité odpovídat.<br />
Nemá.<br />
Nedalo mi to, ale když jste zmínila<br />
přátele… Na začátku knihy píšete, že<br />
román je fikce, ale vymírání úhořů<br />
je skutečné. Proč jste si vybrala toto<br />
téma?<br />
Zaregistrovala jsem kdysi v médiích,<br />
že úhoř je vymírající ryba. A že to není<br />
jenom úhoř japonský, ale i úhoř evropský,<br />
který patří mezi výrazně ohrožené<br />
druhy. Úhoř se přitom v Japonsku<br />
konzumuje ve velkém, a rozpor mezi<br />
těmito dvěma informacemi mě přinutil,<br />
abych hlouběji zjišťovala, co za<br />
vymíráním stojí. Samozřejmě zvířat<br />
mizejících ze světa je mnoho, ale<br />
zaměřila jsem se na tuto rybu, protože<br />
jí Japonci nejenom konzumují nejvíce<br />
na celém světě, ale má například<br />
i význam v jejich mytologii.<br />
Zmínila jste mytologii náhodou nebo<br />
záměrně? Už váš předchozí román<br />
byl poněkud mystický. Čeká čtenáře<br />
i skrze úhoře nějaké tajemno?<br />
Není to náhoda. Japonská mytologie<br />
mi pomohla vytvořit fantaskní prostor,<br />
který je inspirován legendami souvisejícími<br />
s úhoři. Takže mytologie, která se<br />
objevuje v mém románu, je sice fikce,<br />
a řídí se nějakými mnou vymyšlenými<br />
pravidly, ale vychází z existujících<br />
pramenů.<br />
Když se v Japonsku objeví na scéně<br />
liška, ať už na obraze, nebo v divadle,<br />
prý se blíží nadpřirozeno. Podobně je<br />
prý volavka symbolem bojovníka. Má<br />
něco takového svého úhoř?<br />
Je pravda, že zvířata mohou v příbězích<br />
zastávat určité funkce nebo<br />
symboly. Liška například často lidi obalamutí.<br />
Zároveň však slouží božstvům<br />
ve svatyni Inari. Úhoř je sluhou ve<br />
svatyni Mišima, ale není to tak známá<br />
informace, proto se to dá dobře rozvíjet.<br />
Liška je úplně provařená, v jejím<br />
případě by bylo obtížnější přijít s originální<br />
zápletkou.<br />
A co úhoř symbolizuje?<br />
Je považován za posvátné zvíře,<br />
symbol vitality, plodnosti, bývá<br />
spojován i s manželstvím, s rozením<br />
dětí. Vypátrala jsem i několik lokálních<br />
úhořích legend, ze kterých jsem<br />
čerpala.<br />
Ročně se prý v Japonsku sní asi<br />
padesát tisíc tun úhořů, ale není<br />
jednoduché je chovat a rozmnožovat.<br />
Podobné informace se váš čtenář<br />
dozvídá průběžně a nenásilně.<br />
Jak se vám je dařilo shánět?<br />
Číslo je trochu zaokrouhlené pro<br />
potřeby románu, ale je fakt, že<br />
v posledních letech je tady úhoř<br />
konzumován v obrovském množství.<br />
Vycházela jsem z vědeckých i populárně–naučných<br />
článků a publikací.<br />
Také jsem se inspirovala knihou<br />
investigativního novináře Tomohika<br />
Suzukiho s názvem Ryby a jakuza,<br />
která vyšla v roce 2018 a uvádím ji<br />
spolu s dalšími zdroji na konci knihy.
I ve vaší knize se objevuje postava<br />
novináře, přesněji řečeno zmizelého<br />
novináře. Jak představíte obsah<br />
knihy?<br />
Je to příběh tří žen z rozdílného prostředí,<br />
jejichž životy se propojí skrze<br />
pátrání. Každá z nich se ocitá v krizovém<br />
bodu svého života, a postupně se<br />
vydávají na společnou cestu. Víte, ta<br />
kniha má mnoho stran a hrozně špatně<br />
se mi to shrnuje do pár vět, nerada to<br />
dělám… Snažili jsme se obsah děje vyjádřit<br />
v anotaci knihy. Nechce se mi prozrazovat<br />
nic moc víc. (smích) Počítejte<br />
s příběhem o pátrání, s fantaskními<br />
prvky, se společenskými i osobními<br />
tématy, která se mě v posledních letech<br />
dotýkala.<br />
Proč je Sára původem napůl Češka<br />
a napůl Japonka?<br />
Příběh se odehrává v Japonsku, ale<br />
chtěla jsem do Japonska vstoupit<br />
i zvenku. Její původ vnáší do příběhu<br />
pohled člověka, který má v sobě část<br />
cizí. Zároveň jsem si říkala, že bude<br />
vstup do japonského prostoru skrze<br />
tuto postavu pro českého čtenáře<br />
jednodušší.<br />
Sára Fukuharová… Píše se vám v případě<br />
japonských příjmení dobře naše<br />
česká koncovka –ová?<br />
Už v první knížce se japonské ženy<br />
objevovaly s koncovkou -ová. Navíc se<br />
v příběhu na 720 stranách objevuje<br />
tolik japonských jmen, že jsem chtěla<br />
českému čtenáři zjednodušit na první<br />
dobrou, kdo je žena a kdo muž. Snažila<br />
jsem se také vybírat příjmení, která<br />
jsou i v Česku známá, a na první pohled<br />
rozeznatelná – třeba Suzuki. Proti tomu<br />
je příjmení Fukuhara natolik odlišné, že<br />
by si to nikdo neměl plést. Pro japonské<br />
čtenáře bych asi vybírala jinak.<br />
Dostane vaše nová kniha šanci<br />
i v japonštině?<br />
Bylo by to skvělé, ale vůbec netuším.<br />
Jsou to strašně složité procesy, které<br />
jdou úplně mimo mě. U Probudím se<br />
na Šibuji se to podařilo.<br />
Jak se té knize v japonské verzi daří?<br />
Na české Databázi knih má skoro tisíc<br />
hodnocení s vysokým průměrem 83<br />
procent.<br />
Japonsko je velká země a Česko tu není<br />
moc známé. K románu si samozřejmě<br />
najde cestu menší počet čtenářů, kteří<br />
se zajímají specificky o evropskou<br />
literaturu. Knize se ale daří poměrně<br />
dobře, dokonce se dělal jeden dotisk,<br />
což mě mile překvapilo. Jsem spokojená,<br />
dokonce nadšená!<br />
Jedla jste úhoře od té doby, co jste<br />
začala psát novou knihu?<br />
Vůbec, absolutně! Nijak zásadně jsem<br />
úhoře nejedla ani předtím, ale od té<br />
doby, co jsem se pustila do psaní, jsem<br />
ho neměla ani jednou. Je to sice pořád<br />
nejdražší ryba na japonském trhu, ale<br />
i tak ho různé restaurace fastfoodového<br />
typu prodávají podivně připraveného<br />
a v supermarketech ho mrazí. Ryba<br />
vymírá, ale je k dostání všude a často to<br />
ani není dobré. Vůbec nechápu, proč se<br />
to celé děje.<br />
Jak dlouho jste Vzpomínky na úhoře<br />
psala?<br />
(pousmání) Je to častá otázka, na kterou<br />
nikdy nevím, co odpovědět. Knížku<br />
píšu ve volném čase tak, jak to přichází.<br />
Nejsem nonstop u počítače. Započítává<br />
se do času psaní i provádění výzkumu<br />
nebo přemýšlení o tématu? Říkám si,<br />
co ta časová informace vlastně čtenáři<br />
přinese? Že si třeba řekne: „Jenom<br />
jeden rok? Hm, nic moc.“ (smích) Nebo:<br />
„Aha, pět let, tak to už může být něco!“<br />
Také je tu proces editace v nakladatelství,<br />
kde se něco natahuje a něco<br />
zkracuje. Je to ještě psaní? Kniha se<br />
píše tak dlouho, aby nabyla své ideální<br />
podoby, se kterou je autor spokojený.<br />
Na této jsem začala pracovat od doby,<br />
kdy vyšla první kniha před čtyřmi lety,<br />
a teď vychází.<br />
Vidíte, jak je to bohatá odpověď. Máte<br />
už v hlavě nápad na novou knihu?<br />
Nejsem stroj! (smích) Víte, co to je za<br />
výdej napsat 720 stránek? V tom textu<br />
jsou celé čtyři roky mého života, kdy<br />
jsem se jí intenzivně věnovala. Propsala<br />
se do ní všechna možná témata i věci,<br />
které se mi staly. Po dokončení se<br />
ocitám jako by ve vakuu, kdy potřebuji<br />
zase o něco zestárnout, nabrat další<br />
vjemy, informace, a nakonec začít<br />
novou věc, o které si budu stoprocentně<br />
jistá, že to je ono. Rozepsat<br />
román je totiž dost velké rozhodnutí.<br />
Bude vám to krást veškerý volný čas<br />
a ovlivňovat i vaše blízké. Musíte si být<br />
opravdu jistý, že to chcete dělat. I když<br />
samozřejmě, na začátku nikdy není nic<br />
jisté stoprocentně.<br />
No právě…<br />
Musíte mít aspoň tušení, že vás dané<br />
téma bude v dalších letech zajímat.<br />
Nejhorší scénář by pro mě byl, zjistit<br />
třeba po dvou letech, že mě to nebaví<br />
a text vyhodit. To je pro mě noční<br />
můra. Takže nemám ještě nic rozepsaného,<br />
nemám ještě věty na papíře.<br />
Chci teď dokončit jiné povinnosti,<br />
a věřím, že přijde zase nová inspirace.<br />
Potom se do toho pustím. Když už se<br />
pak člověk rozhodne, je to zábava.<br />
ANNA CIMA (* 1991)<br />
Česká japanoložka, překladatelka<br />
a spisovatelka. Její první<br />
román Probudím se na Šibuji<br />
(2018) získal několik ocenění.<br />
S manželem, rovněž japanologem,<br />
Igorem Cimou žijí<br />
v japonském Tokiu. Zabývá se<br />
překladem japonských autorů<br />
a výukou češtiny pro Japonce.<br />
17
18<br />
INFLUENCEŘI<br />
Nechte<br />
se ovlivnit!<br />
Klára<br />
Nováková<br />
Klára Nováková pracuje jako dabérka<br />
a redaktorka sociálních sítí ČT24<br />
Jak byste charakterizovala obsah<br />
vašeho profilu?<br />
Je to takový mišmaš všeho možného.<br />
Kromě knih (ať už v češtině, nebo<br />
v angličtině), tam najdete i doporučení<br />
na knihy a seriály nebo různé cestovatelské<br />
příspěvky, protože cestování<br />
je jedna z mých velkých zálib.<br />
Mimo to sdílím i věci ze svého života,<br />
včetně dabingu. Takže jak říkám, mix<br />
všeho, ale knihy jsou samozřejmě<br />
hlavní náplní.<br />
Jaký žánr osobně preferujete?<br />
Osobně dávám přednost světové<br />
beletrii – čím smutnější a depresivnější,<br />
tím lepší. Mám moc ráda generační<br />
romány, rozhodně nepohrdnu ani<br />
současnou českou tvorbou, která je<br />
v mnoha případech skvělá.<br />
štěstí. Nádherná kniha, která se sice<br />
těžce čte, ale odměnou je zážitek, který<br />
už se znovu nebude opakovat. Alespoň<br />
u mě to tak bylo.<br />
Největší knižní překvapení<br />
této doby?<br />
Než vystydne káva od Tošikazu<br />
Kawagučiho! Obecně se v japonské<br />
literatuře příliš nevyznám a ani ji příliš<br />
nevyhledávám – asi mi stačí, že mi<br />
o japonských dílech nadšeně povídají<br />
moje sestra a nejlepší kamarádka, obě<br />
studují japanologii. Ale tohle mi bylo<br />
tolikrát doporučováno, že jsem se rozhodla<br />
si ho přečíst sama. A dobře jsem<br />
udělala, je to krásná a dojemná knížka,<br />
kde milovaní hledají své milované<br />
v minulosti.<br />
Nejoblíbenější kniha?<br />
Malý život od Hanyi Yanagihary. Tahle<br />
kniha mě emocionálně naprosto zničila.<br />
Prožívala jsem u ní všechny emoce<br />
od hluboké deprese až po upřímné<br />
Kolik přečtete ročně knih?<br />
Není to žádné vysoké číslo, bývalo<br />
jich víc. Ale řekla bych, že tak kolem<br />
čtyřiceti.<br />
@klariny.knihy
20<br />
Země // Marek Epstein<br />
RECENZE<br />
Leontýna Frýdová je od narození obdařena<br />
téměř až nadlidskou fyzickou silou,<br />
čeká ji však život, kdy jen její dar nemusí<br />
stačit.<br />
Němci Leu připravili o rodinu, ale Bůh,<br />
patrně jako veliký vtipálek, jí jednoho<br />
z nich poslal jako anděla strážného.<br />
Nenechte se mýlit, Hermann není dobrým<br />
člověkem, snaží se najít vykoupení za<br />
tisíce mrtvých v jedné nevinné duši. Lea<br />
tak dostává novou naději na život. Naději,<br />
kterou velice rychle zašlapou hluboko do<br />
země naši „osvoboditelé“ z východu.<br />
Jak Lea dospívá, bere jí krutý režim vše<br />
– lásku, dceru, práci... Šťastné momenty,<br />
kterých je poskrovnu, rychle střídají<br />
nešťastné události, jež by na kolena<br />
srazily patrně každého. Lea se ale vzdát<br />
nehodlá. Bude bojovat až do konce<br />
a nikdy „neohne hřbet“.<br />
V příběhu se prolíná několik časových<br />
úseků, přičemž každý z nich nás zavádí<br />
do určité fáze života osudem zkoušené<br />
ženy, matky, milenky. Poznáváme<br />
mnoho zajímavých osobností a některé<br />
cesty nás zavedou na místa, jež by se<br />
dala nazývat peklem.<br />
Marek Epstein napsal neskutečně skutečný<br />
román o síle jedné vůle drcené<br />
soukolím zla a dobách, které, doufejme,<br />
už nikdy nezažijeme. Přestože se jedná<br />
o beletrii, jsou události popisovány<br />
natolik sugestivně, že by se klidně<br />
mohlo jednat o příběh reálný. Autor ve<br />
čtenáři zajisté nejednou vyvolá pocit<br />
bezmoci nad tím, jaký pro svou hrdinku<br />
napsal život. Zde je třeba si uvědomit,<br />
že realita častokrát byla ještě horší.<br />
Stále se nemohu rozhodnout, zda bylo<br />
těžší číst o hrůzách druhé světové války<br />
– a věřte, že v příběhu narazíte na explicitně<br />
popsané mučení a vraždy –, nebo<br />
o systematickém ničení lidských životů,<br />
které bezprostředně po ní následovalo.<br />
Přeskakování v ději udržuje čtenářovu<br />
Listen, 399 Kč, vychází 5. října<br />
pozornost v pohotovosti a nesnadné<br />
téma z knihy nedělá čtení vhodné před<br />
spaním. Pokud si budete příběh dávkovat<br />
postupně, může se stát, že se stejně<br />
jako já budete muset o pár stran vrátit<br />
a oživit si trochu, na co vlastně která<br />
kapitola navazuje. Každopádně je pro mě<br />
Země knihou, která v mém nitru bude<br />
ještě dlouho rezonovat.<br />
Pavel Polcar<br />
Zpíváš, jako bys plakala // Zuzana Kultánová<br />
Paseka, 269 Kč, již vyšlo<br />
Andrea si vytáhla černého Petra už při<br />
narození a svůj charakter a osobnost<br />
utvářela v rodině alkoholika a gamblera,<br />
který miloval svou ženu a děti jen do<br />
výše svého platu. Andrea si tak vytvořila<br />
zvláštní vztah nejen k otci a budoucím<br />
partnerům, ale především sama k sobě.<br />
Prakticky žádné sebevědomí, shazování<br />
všeho, co v životě udělá nebo co by<br />
udělat mohla, z Andrey udělalo komplikovaného<br />
člověka plného vnitřní bolesti<br />
a laxnosti k životu samému.<br />
Příběh začíná steskem po bývalém<br />
příteli Davidovi, který se s ní nejspíš<br />
rozešel právě kvůli jejímu věčně negativnímu<br />
pohledu na svět. Dívka utopená<br />
v sebelítosti potkává o dost staršího<br />
Richarda, s nímž navazuje velmi komplikovaný<br />
a někdy možná až trochu děsivý<br />
milostný vztah. Dvojice se nechová jako<br />
klasický pár, nevyznávají si lásku na<br />
veřejnosti a Andrea se za staršího přítele<br />
i stydí. Odsuzující pohledy ostatních lidí<br />
jí na jednu stranu vadí, na stranu druhou<br />
vzrušují. Richarda sama popisuje jako<br />
starého, narcistického, strašidelného<br />
a odpudivého muže. Ale miluje ho. Nebo<br />
si to aspoň myslí.<br />
Andrea nakonec svůj život prožije mezi<br />
dvěma muži. Miluje Richarda, kterého<br />
ale nakonec stejně opustí, aby si vzala<br />
Petra. A toho samozřejmě také miluje<br />
– svým zvláštním způsobem. Touží po<br />
teplu rodinného krbu a chce jako manželka<br />
a matka udělat všechno správně.<br />
To se jí ale tak úplně nedaří, což ji vhání<br />
do ještě větší deprese. Narozením syna<br />
Tomáška se její psychický stav ještě<br />
zhorší. Svou ustrašenou existencí ale<br />
ovlivňuje i dětství svého syna, který jí<br />
sám nastavuje zrcadlo: „Zpíváš, jako<br />
kdybys plakala,“ řekl jí jednou synek,<br />
když si prozpěvovala, zatímco on si<br />
maloval snová města, létající pohovky<br />
a znaky, které si sám vymyslel.<br />
Příběh je psán pouze z pohledu hlavní<br />
hrdinky Andrey, která promlouvá<br />
k Richardovi a snaží se skrze své vzpomínky<br />
obhájit nejen vlastní životní<br />
kroky a jednání, ale i svých partnerů.<br />
Zda nakonec naplní svou roli a dokáže<br />
se smířit se svým životem, to už musíte<br />
posoudit sami.<br />
Zuzana Špringlová
Trasy, tipy, příběhy.<br />
Kniha k prvnímu oficiálnímu přechodu<br />
po hranicích České republiky.<br />
Vychází ke 100. výročí expedice.<br />
Dramatický příběh prvního pokusu<br />
o výstup na nejvyšší horu světa.<br />
Z divadelních prken do gulagu.<br />
Opravdový příběh odvahy a boje<br />
o přežití v sovětském Rusku.<br />
ŽIVOT A ZLOČINY<br />
SATANISTICKÉHO<br />
ZABIJÁKA<br />
DRUHÁ KNIHA EDICE<br />
TRUE CRIME<br />
Jsou nároční, bezohlední<br />
a naprosto neodolatelní…<br />
Reedice prvních dvou dílů<br />
kultovní erotické série.<br />
Chce to pořádnou kuráž, aby člověk<br />
dokázal zachránit sám sebe…<br />
Pro čtenáře bestselleru<br />
Kde zpívají raci.<br />
Život lidem nakládá,<br />
kolik unesou…<br />
Román o opravdové lidskosti,<br />
dobru a duších obyčejných lidí.
22<br />
ROZHOVOR<br />
Hodně starej<br />
jaguár<br />
se zrodil po půlnoci<br />
text: Jan David<br />
foto: Radan Krumpl<br />
Kresbě se věnuje od 13. prosince 2013, od třetí<br />
hodiny ranní, kdy začala vznikat i kniha Hodně starej<br />
jaguár. „Naivní a nadšené Já kreslilo a skeptické<br />
a sarkastické Já to komentovalo,“ říká výtvarný kritik,<br />
publicista a spisovatel Michael Třeštík, který letos slaví<br />
75. narozeniny.<br />
Motto, 399 Kč, již vyšlo<br />
Při prohlížení knihy mě napadalo,<br />
jestli si rád povídáte sám se sebou?<br />
Třeba v duchu.<br />
V duchu hodně. Nejenom o tom,<br />
co píšu, ale třeba i že je nejvyšší čas<br />
udělat si další kávu. A třeba takové „Ty<br />
vole, tys ji nechal vystydnout“, to už je<br />
nahlas.<br />
Jsou tři v noci a tebe napadne<br />
taková pitomost – to je jedna z prvních<br />
vět vnitřního dialogu ve svižně<br />
se rozjíždějícím ději. Chodí vás takto<br />
pozdě navštěvovat múza?<br />
Na múzy nevěřím, protože všechno<br />
se musí poctivě odsedět, odlelkovat<br />
a odkouřit, aby se to v podvědomí<br />
nějak pospojovalo a vznikl nápad.<br />
Fyziologicky mi to vždycky vychází na<br />
dobu tak mezi půlnocí a třetí hodinou.<br />
To lelkování, to je zrání, ne?<br />
Zrání nebo naopak trouchnivění, podle<br />
toho, z čeho podvědomí v tu chvíli vaří.<br />
Znám oslovení „ty starej pardále“,<br />
kde se vzal „hodně starej jaguár“?<br />
Mám za to, že když jaguár nechytí<br />
gazelu na prvních sto metrech, tak<br />
toho nechá a zalehne do stínu, protože<br />
by se přehřál. Z toho mi plyne, že<br />
hodně starej jaguár by se za gazelami<br />
vůbec honit neměl, jenže já to pravidlo<br />
moc nedodržuju. A o tom je ta kniha.<br />
Celoživotně se věnujete i kresbě<br />
a fotografii, kde se vzal nápad na její<br />
napsání?<br />
Kresbě se nevěnuju celoživotně, ale od<br />
třetí hodiny ranní 13. prosince 2013, kdy<br />
se mi ten nápad přihodil. Tehdy dozrál<br />
pocit, že když pořád píšu o tom, jaké to<br />
je umění vnímat, měl bych také vědět,<br />
jaké to je pokoušet se umění tvořit.<br />
V knize Hodně starej jaguár zazní, že<br />
umění je dobrodružství v neznámém<br />
světě, který může být prozkoumán jen<br />
těmi, kdo jsou ochotni riskovat. Kdy<br />
jste v tomto ohledu nejvíc zariskoval<br />
vy?<br />
To řekl můj milovaný malíř Mark Rothko,<br />
ale není to nějaký zvláštní pohled na<br />
tvoření, je to jen pojmenování vlastnosti,<br />
kterou musí mít každý, kdo chce<br />
opravdu tvořit. To nejpodstatnější, co<br />
jsem pochopil při vlastních pokusech<br />
tvořit, je právě pochopit, co to je „riskovat“<br />
a najít si oblast, ve které mám co<br />
riskovat.<br />
Jak dlouho kniha vznikala?<br />
Celých těch devět let. A opravdu<br />
vznikala jako autentický dialog mých<br />
dvou já. Naivní a nadšené já kreslilo<br />
a skeptické a sarkastické já to komentovalo.<br />
Pár let jsem působil jako výtvarný<br />
kritik, takže to kritické já to nadšené<br />
a naivní moc nešetřilo. Někdy jsme si<br />
vjeli do vlasů a byli na sebe sprostí tak,<br />
že jsem to do knihy ani dát nemohl.<br />
Naivní já každou kresbu kreslilo s tím,<br />
že ten druhý protivný skřet se na to<br />
dívá a pochechtává se. V knize jsou jako<br />
reprodukce ty kresby, nad kterými jsme<br />
se nejvíc hádali. Jinak by to, myslím,<br />
nedávalo smysl.<br />
Mohla to být dobrá forma psychohygieny…<br />
Ty dohady pramení z poloh, které v sobě<br />
mám, vím o nich a už dávno mě nepřekvapují<br />
a ani moc nerozveselují. Beru to<br />
tak, jak to je.<br />
Přepisoval jste hodně nebo jste jel na<br />
první dobrou?<br />
Tu knihu jsem v různých obdobích<br />
třikrát začal a dvakrát dokonce napsal<br />
celou, ale pak zas zahodil. Tohle je čtvrtý<br />
pokus. Na první dobrou se nedá napsat<br />
víc než odstavec.<br />
Do začátku podzimu jste k zastižení<br />
jenom na chalupě, co vás tady baví na<br />
trávení času mimo domácí pražskou<br />
Letnou?<br />
Na tutéž chalupu jezdím od narození,<br />
takže je to můj domov stejně jako Letná.<br />
Je to jen víkendový domek, ale v rodině<br />
je už od třicátých let. Vyžlovka je kousek<br />
od Prahy, takže jsem tady byl často,<br />
i když jsem nebyl na volné noze.
A jak vnímáte možnost střídat Prahu<br />
s venkovem?<br />
Já jsem rád tam i tam a od té doby, co<br />
je dobré připojení k internetu a dobře<br />
fungují dovážkové služby, je mi vlastně<br />
jedno, kde jsem, tak to střídám půl na<br />
půl. Vždycky na jaře odstěhuju všechny<br />
pastely, notebook, slipy, trika a dobíječky<br />
na chalupu a na podzim zpátky<br />
do Prahy. Když jsem na chalupě, vůbec<br />
nejezdím do Prahy a když jsem v Praze,<br />
nejezdím na chalupu.<br />
V září máte 75. narozeniny. Oslavíte je<br />
tedy ještě na chalupě?<br />
Narozeniny vycházejí ještě do chalupního<br />
období, takže „slavit“ se bude na<br />
chalupě, a s týmiž lidmi, jako by to bylo<br />
v Praze. Tyhle kalendářem vynucené<br />
oslavy moc neprožívám, ale máme<br />
s rodinou nebo s přáteli pár osvědčených<br />
forem setkání, které naopak<br />
prožívám rád.<br />
Je něco přenositelné pro čtenáře?<br />
Třeba naše takzvané bilancování.<br />
Vždycky kolem nového roku se všichni<br />
čtyři, tedy i s „dětmi“, sejdeme a jeden<br />
po druhém probereme, jaký jsme měli<br />
rok. Pečlivě, každý to máme připravené<br />
písemně na několika papírech. A pak si<br />
o tom povídáme. Trvá to několik hodin<br />
a je to nejenom hezký, ale líp si pak<br />
rozumíme. To je pro mne důležitější než<br />
celé Vánoce i se Silvestrem dohromady.<br />
Co nejlepšího vám přineslo pracovně-rodinné<br />
propojení s vaší ženou,<br />
dokumentaristkou Helenou Třeštíkovou?<br />
Je to mimo jiné právě třicet let,<br />
co jste dramaturgem většiny jejích<br />
filmů.<br />
Třicet let je to od té doby, co to bylo<br />
formalizované, ale my už od svatby<br />
jsme jeden druhému dramaturgem<br />
nebo redaktorem ve většině věcí, co ten<br />
druhý dělá.<br />
Za co jste tedy rád?<br />
Oba žijeme dva profesní životy současně.<br />
Když nic jiného, je to zajímavější<br />
než žít jenom jeden.<br />
A na co jste v životě pyšný, co vám<br />
třeba vykouzlí úsměv na tváři?<br />
Nejvíc pyšný jsem na rodinu jako celek.<br />
Na to, kde a jak žijeme. Těch pár knih,<br />
co jsem napsal, proti tomu znamená<br />
málo.<br />
Váš otec byl klavírní virtuos a skladatel<br />
Vladimír Třeštík, vaše matka,<br />
profesorka Libuše Třeštíková, třeba<br />
v mládí spolupracovala s básníky<br />
jako byli František Halas nebo<br />
Jaroslav Seifert. Jak rodiče v tomto<br />
ohledu ovlivnili vaši kariéru a co<br />
jste díky tomu předal svým dětem?<br />
Vlastně také umělecky založeným…<br />
Oba rodiče mě ovlivnili hodně,<br />
dokonce snad zásadně. Vztah k hudbě<br />
a literatuře byl u nás doma ve vzduchu<br />
stejně silně jako kyslík, kysličník<br />
uhličitý a kouř z tátova viržinka. Že<br />
jsem pak k tomu ještě připletl architekturu<br />
a výtvarné umění, je už jen detail,<br />
protože všechny tyhle disciplíny jsou<br />
z většího nadhledu úplně totéž: tvoření.<br />
Napsal jste řadu publikací o výtvarném<br />
umění, které tak zpřístupňujete<br />
i dětem. Jak zdravě podporovat jejich<br />
tvořivost? Moje dcera si třeba užívá<br />
výtvarný kroužek.<br />
Kroužky jsou určitě dobré, když jsou<br />
dobré. Ale asi víc než v kroužcích<br />
dítě nasává vztah ke tvoření v rodině.<br />
Okouká ho. Nebo neokouká. Ode mne<br />
děti mohly okoukat čtení a psaní.<br />
Jedno dítě hodně čte a nepíše, druhé<br />
nečte skoro vůbec, ale píše.<br />
Patříte také k významným sběratelům<br />
a znalcům českého výtvarného<br />
a užitého umění. Do čeho byste dnes<br />
poradil investovat?<br />
O tom jsem napsal knihu Umění sbírat<br />
umění. Je v ní taky kapitola o investování<br />
do umění, ale při jejím psaní<br />
mi trochu skřípaly zuby. Můžu samozřejmě<br />
kupovat obrazy jako „investici“<br />
a čekat, že je za patnáct let prodám<br />
dráž, a ono to třeba vyjde. Ale to je<br />
míjení se s podstatou umění. Když<br />
budu chtít kupovat obrazy, na kterých<br />
za patnáct let vydělám, budou to úplně<br />
jiné obrazy, než mezi kterými chci žít.<br />
Je dobře kupovat si umění s vědomím,<br />
že jeho cena by se měla amortizovat<br />
tím, že s ním pak žiju. Za kolik ho nakonec<br />
já nebo pozůstalí prodají, by mělo<br />
být vedlejší.<br />
Vydával jste encyklopedii Kdo je kdo<br />
v České republice. Co byste do ní<br />
o sobě napsal teď před 75. narozeninami<br />
v září roku 2022?<br />
Myslím, že nejpřesnější je to, co mám<br />
jako charakteristiku na Facebooku:<br />
Mírně desorientovaný senior, který se<br />
snaží přijít věcem na kloub, ale moc mu<br />
to nejde.<br />
MICHAEL TŘEŠTÍK (* 1947)<br />
Původním vzděláním inženýr<br />
architekt je od roku 1989 na volné<br />
noze a pracuje jako výtvarný<br />
kritik, publicista a spisovatel. Byl<br />
šéfredaktorem a vydavatelem<br />
literárního týdeníku TVAR a vydavatelem<br />
encyklopedií Kdo je kdo.<br />
Od roku 1992 je dramaturgem<br />
většiny filmů své ženy, dokumentaristky<br />
Heleny Třeštíkové.<br />
Vedle románu Zdi tvé (1988)<br />
a knih shrnujících jeho vtipné<br />
životní postřehy napsal řadu<br />
publikací o výtvarném umění,<br />
které zpřístupnil i dětem. Aktivně<br />
se věnuje i kresbě a fotografii.<br />
Patří k významným sběratelům<br />
a znalcům českého výtvarného<br />
a užitého umění. Od roku 2003<br />
vede internetový obchod s uměním<br />
a starožitnostmi eAntik.<br />
23
24<br />
TIPY OSOBNOSTÍ<br />
Štěpánka Levá<br />
Správce sociálních sítí<br />
nakladatelství Rosier<br />
Kniha, kterou v posledních týdnech<br />
doporučuji nejen kamarádkám,<br />
ale všude kam přijdu,<br />
je Zahrada mrtvých duší od<br />
Lukáše Bočka. Jedná se o jeho<br />
debut a to velice zdařilý. Ačkoli<br />
jde o smutný příběh, který otevírá<br />
závažné tabuizované téma,<br />
je nádherně napsaný. Kniha<br />
je o tajemství v rodině, které<br />
zásadně ovlivní životy nejen<br />
jejích členů. Lukáš to rozhodně<br />
se slovy umí a i přes těžké<br />
události, které popisuje, knihu<br />
neodložíte, dokud ji nedočtete.<br />
Jitka Suchá<br />
Redaktorka nakladatelství<br />
Vyšehrad<br />
Španělská spisovatelka Isabel Bono začala psát tyto<br />
básně, když si při zametání terasy všimla, jak voda<br />
oživila suché listí a napadlo ji, že si bude zapisovat<br />
svá pozorování a myšlenky, a tak si oživí prožité dny.<br />
Nejprve je psala do notýsku, pak založila blog a nakonec<br />
vyšly v knížce, která nese v překladu název Mokré<br />
suché listí. Líbilo se mi, s kolika jejími prožitky jsem se<br />
ztotožnila a jak jsem jí porozuměla. Moje kolegyně tuto<br />
knížku nazvala „dívčí poezie“ a já ji doporučuji všem<br />
kamarádkám.<br />
Tipy<br />
Jakou knihu byste doporučili<br />
nejlepšímu příteli a proč?<br />
osobností<br />
knižního světa<br />
Miloš Urban<br />
Spisovatel a redaktor<br />
nakladatelství Argo<br />
Doporučil bych Putování leklé ryby od Lucie Vaňkové.<br />
Je to chytré a vtipné, hotový objev pro každého, kdo zná<br />
českou literaturu posledních sedmdesáti let, stejně jako<br />
korporátní prostředí velkých firem, médií a reklamních<br />
agentur. Existenciální groteska, jaká nemá obdoby.<br />
Pečení pro každou příležitost<br />
I s malou domácí pekárnou se dají dělat velké zázraky.<br />
Inspirujte se postupy známé pekařky Ivy<br />
Trhoňové, která ve vaší kuchyni rozehraje lahodný<br />
koncert chutí a vůní! Čekají na vás do detailu vyladěné<br />
recepty na slané i sladké pečivo, chleba, rohlíky<br />
nebo buchty. Se srozumitelnými postupy, fotografiemi<br />
i návody na tvarování pečiva to bude hračka.<br />
Možnosti vaší domácí pekárny jsou větší, než byste<br />
čekali – tak je využijte naplno.<br />
od<br />
PEKAŘSKÉ<br />
VÝZVY<br />
jara do<br />
zim y<br />
www.albatrosmedia.cz
HITY PODZIMNÍ SEZÓNY<br />
od 13 / 10 / 2022 ve vašem knihkupectví<br />
Aristokratka pod palbou lásky<br />
Evžen Boček<br />
Z královského výletu do Nizozemí si Marie III.<br />
Kostková přiveze kromě zážitků a fotky s Jejím<br />
Veličenstvem také milostnou šmodrchanici.<br />
Na zámku se, mimo jiné, zjeví i Helenka<br />
Vondráčková. Milostných šmodrchanic se<br />
ovšem na Kostce vyskytne víc, a většina<br />
bude zaznamenána fi lmovým štábem nizozemské<br />
televize. Pod palbou lásky se ocitne<br />
i kastelán Josef!<br />
349 Kč<br />
Asfaltová pustina<br />
S. A. Cosby<br />
Býval nejlepším řidičem podsvětí, než skončil<br />
v kriminále. Když vyšel ven, hodil starý život<br />
za hlavu, vybudoval vlastní autodílnu, stal<br />
se z něj milující manžel a otec. Jenže pak<br />
se to zvrtlo, podnik drtí nekalá konkurence,<br />
poctivá práce nevynáší a „Bug“ se nechá<br />
umluvit k poslední velké akci. Vždyť tam,<br />
kde se vůně benzínu mísí se strachem,<br />
na něj nikdo nemá.<br />
398 Kč<br />
Kdepak jsi, krásný světe<br />
Sally Rooneyová<br />
V románu se setkáváme se čtyřlístkem hrdinů,<br />
kteří jsou sice ještě pořád mladí, ale už je<br />
dohání realita života. Autorka opět nabízí zcela<br />
odhalující až intimní vhled do života těchto<br />
lidí, zároveň v něm však čím dál víc zaznívá<br />
i hlas uvědomující si současné problémy<br />
světa – jeho nespravedlivost, nerovnoprávnost<br />
a zejména neudržitelnost.<br />
398 Kč<br />
Kocour, který zachránil knihy<br />
Sósuke Nacukawa<br />
Středoškolák Rintaró Nacuki, zanícený knihomol,<br />
se chystá zavřít knihkupectví-antikvariát, které<br />
zdědil po svém milovaném dědečkovi. V tu<br />
chvíli se v něm však objeví mluvící kocour<br />
s neobvyklou prosbou. Strhující příběh<br />
o knihách, první lásce, fantazii a neobvyklém<br />
přátelství. Japonský bestseller je oslavou knih,<br />
koček a lidí, kteří je milují.<br />
347 Kč<br />
Na divokém venkově<br />
Eva Grestenbergerová<br />
Malvína Velehorská musí přerušit studium<br />
v Oxfordu a vrátit se domů na severní Moravu.<br />
Tam na ni čeká svérázná rodina – otec politik,<br />
matka fanynka Karla Gotta s autistickými<br />
sklony, prarodiče chorobně šetrní katolíci<br />
a bratranec příležitostný alkoholik. Jako<br />
sociální psycholog vidí ve své rodině půdu<br />
pro antropologickou studii. Role moravského<br />
vesničana už jí ovšem tak dobře nejde. 248 Kč<br />
Křístek se zelenými prsty<br />
Maurice Druon<br />
Vtipný, okouzlující příběh osmiletého Křístka,<br />
který zjistí, že má zelené prsty; ze všeho,<br />
čeho se dotkne, vyklíčí krásné rostliny. Díky<br />
síle květin může změnit všechno – vězení,<br />
slumy, nemocnici… a dokonce i zastavit<br />
válku. Francouzská dětská klasika, která<br />
bývá řazena na roveň Malému princi<br />
a Gionově knížce Muž, který sázel stromy.<br />
297 Kč<br />
Potmě jsme se viděli lépe<br />
Monika Zgustová<br />
Před třiceti lety rodina musela uprchnout<br />
před totalitou a „normalizací“. Všichni znovu<br />
vybudovali své životy, i když na různých kontinentech.<br />
Když dcera letí přes oceán, aby se<br />
naposledy setkala s matkou, čeká ji po příletu<br />
nejedno překvapení, které ukáže, že konec<br />
života může být tím nejintenzivnějším, nejhlubším<br />
a nejkrásnějším okamžikem, jaký lze prožít.<br />
298 Kč<br />
Liliputin<br />
Povídky z války<br />
Jan Němec<br />
Někde v lidském srdci se rozkládá Rudé náměstí.<br />
Čech, který jede na Ukrajinu najít své jiné<br />
já. Banda dětí bez domova, jež válka vyžene<br />
ze sklepa, protože ten je teď využíván jako<br />
kryt. Pár, který si na Ukrajině „pronajal dělohu“,<br />
ale jejich dítě uvízlo v Kyjevě. Postavami<br />
povídek nejsou vojáci na frontě, avšak ani tito<br />
lidé už nikdy nebudou stejní jako před válkou.<br />
399 Kč<br />
www.velkyctvrtek.cz
skvělých knižních<br />
novinek<br />
Proměny života<br />
kolektiv autorů Týdeníku Echo<br />
Kniha navazuje na bestseller Proměny světa.<br />
I tentokrát formou 50 rozhovorů s předními<br />
světovými a domácími osobnostmi refl ektuje<br />
změny ve společnosti, jež po pandemii<br />
čínského viru zasáhla další rána v podobě<br />
války na Ukrajině, která může být největším<br />
spouštěčem společenských změn od konce<br />
druhé světové války.<br />
549 Kč<br />
Přijít za svítání<br />
Vybrané eseje z let 2002–2022<br />
Václav Cílek<br />
Kniha představuje „to nejlepší z Václava Cílka“.<br />
Mapuje dvacetiletou práci jednoho z našich<br />
nejúspěšnějších esejistů od jeho prvotiny<br />
Krajiny vnitřní a vnější, která se stala<br />
bestsellerem, až k dosud poslední knize Jak<br />
přejít řeku. Cílem je nejen vzdát autorovi<br />
hold, ale zejména přiblížit jeho tvorbu<br />
novým čtenářům.<br />
399 Kč<br />
Pustá země<br />
Thomas Stearns Eliot<br />
Pustá země je pravděpodobně nejvlivnější<br />
básnickou skladbou 20. století, přinejmenším<br />
v kontextu anglofonní poezie. T. S. Eliot ve<br />
své útlé knize z roku 1922 zcela mimořádným<br />
způsobem navazuje na několikatisíciletou<br />
tradici světové literatury v pozoruhodném<br />
souladu se svými kritickými postuláty. 198 Kč<br />
Slovensko 30 let poté<br />
Pavel Kosatík<br />
Brzy tomu bude třicet let, kdy se Česká<br />
a Slovenská republika vydala každá vlastní<br />
cestou. Autor se zamýšlí nad tím, kam slovenská<br />
společnost za oněch třicet let samostatnosti<br />
dospěla a problematiku nahlíží z hlediska<br />
Slováků i z hlediska Čechů. 299 Kč<br />
Šelma<br />
František Šmehlík<br />
Ministr vnitra slovně napadne novináře, který<br />
píše o jeho údajném propojení s podsvětím.<br />
Konfl ikt zachytí kamery, což rozpoutá velkou<br />
mediální kauzu. Později je žurnalista spolu se<br />
svou partnerkou zavražděn. Podle indicií šlo<br />
o nájemnou vraždu, způsob zabití novinářovy<br />
přítelkyně však odkazuje na nevyřešenou<br />
sérii vražd před sedmi lety.<br />
498 Kč<br />
Těžký prachy<br />
Jan Novák<br />
Tři roky rozvážel Jan Novák v Chicagu prachy.<br />
Největší suma, kterou jako kurýr a řidič doručil,<br />
obnášela 24 miliónů dolarů. Byl jedním ze<br />
zaměstnanců podniku, ve kterém se nedodržovaly<br />
bezpečnostní předpisy. Jeho nejlepší<br />
přítel z garáže to odnesl den před Vánocemi<br />
kulkou do hlavy. Dobrodružství na pomezí<br />
žánrů autobiografi e, reportáže a dokumentu.<br />
488 Kč<br />
Všechny svátky světa<br />
Joanna Rzyska<br />
V této knize procestujeme celou zeměkouli<br />
a zjistíme, kde se co slaví a jaká je historie<br />
a zvyky. Veselý průvodce plný roztodivných<br />
masek a kostýmů, pestrých konfet, nezvyklých<br />
tradic a úžasných dobrot z celého světa. Od<br />
ledového průvodu bulharských kukerů až po<br />
novoroční oslavu na Bali.<br />
495 Kč<br />
www.velkyctvrtek.cz
28<br />
ROZHOVOR<br />
Slováci jdou do všeho<br />
hlava<br />
nehlava<br />
text: Martina Vlčková<br />
foto: Peter Korček<br />
Spisovatel Pavel Kosatík původně plánoval, že o našich<br />
Vaše novinka je součástí tradičního<br />
svátku všech milovníků knih. Jaký<br />
k téhle akci máte vztah?<br />
Vždycky jsem ji vnímal jako vztahovou<br />
akci – dává autorům mnohem víc<br />
příležitostí mluvit s lidmi, se čtenáři.<br />
Představte si, jak je člověku, který se rok<br />
morduje doma s textem sám, a nakonec<br />
vyjde ven. V rámci VKČ (Velký knižní<br />
čtvrtek, pozn. redakce) velmi rychle<br />
zjistí, jestli to mělo, nebo nemělo smysl.<br />
VKČ pomáhá budovat autorsko-čtenářská<br />
společenství, a za to jsem mu jako<br />
autor vděčný.<br />
Jak byste svou knihu charakterizoval?<br />
Jaká je vašima očima?<br />
Jako obvykle se ve mně vyvinula jinak,<br />
než jsem si původně plánoval. Nemám<br />
tento způsob, kdy si téma samo řekne<br />
o svou formu, nerad, i když je to trochu<br />
riskantní. Nakonec by taky nemuselo<br />
vzniknout vůbec nic. Ale čím déle píšu,<br />
tím míň mě baví látce nějak poroučet,<br />
spíš se jí nechávám vést. Toto měla být<br />
původně kniha v podstatě fejetonistická<br />
a hodně osobní. Jezdím na Slovensko<br />
často a dlouho, znám tam dost lidí,<br />
skoro každý z nich je nějak jinak<br />
zajímavý a já jsem je chtěl tou knihou<br />
i uctít. Když jsem ale začal psát, přestal<br />
jsem si být jistý, jestli je na takové<br />
kratochvilné, byť dobře míněné psaní<br />
ideální doba.<br />
A jak to dopadlo?<br />
Vyšla mi z toho, řekl bych, dost věcná<br />
Před třiceti lety zanikl společný česko-slovenský<br />
stát. Každá z obou nových národních společností<br />
se, teď už sama, vydala po vlastní cestě. Od té<br />
doby se říká, že vztahy obou národů jsou lepší<br />
než kdykoli v minulosti. Asi je to pravda, příčiny<br />
sousedech napíše fejetonistickou knihu, nakonec mu<br />
z toho (vzhledem k okolnostem) vyšla věcná analýza<br />
většiny dřívějších konfliktů odpadly. Víme dnes<br />
ale jedni o druhých dost? Neplatíme za oddělení<br />
současné situace. Jmenuje se Slovensko větší vzájemnou 30 lhostejností? let poté<br />
Spisovatel Pavel KosatíK (1962) se zabývá historií<br />
19. a 20. století. Napsal životopisy T. G. Masaryka,<br />
a vychází v rámci podzimního Velkého knižního čtvrtku.<br />
Jana Masaryka, Ferdinanda Peroutky, Pavla Tigrida,<br />
Věry Čáslavské, Emila Zátopka a dalších. Je autorem<br />
řady knih esejistických, scenáristou televizních cyklů<br />
Samizdat a České století.<br />
a místy i surová analýza současné situ-<br />
Ve své předchozí knize Slovenské století (2021) zmapoval<br />
ace na Slovensku, vývojový oblouk, který kde slovenská politický společnost opsala vývoj<br />
v letech 1918–1998. Nová kniha dovádí dění na Slovensku<br />
dospěl do současnosti. hluboké Opírá se o krize. přesvědčení, Lidi že Slováci jsou se Čechům tam<br />
za tu dobu vzdálili víc, než si Češi stačili včas uvědomit.<br />
politikou A že hodně je to oboustranně utahaní. škoda. Česko-slovenský Už několikrát<br />
potenciál<br />
možné pomoci a spolupráce zdaleka není využitý na sto<br />
se zklamali procent. ve Poučeni svých třemi dekádami nadějích. samostatnosti, měli Hlavně<br />
bychom i pod vlivem současných nových geopolitických<br />
mladá generace,<br />
hrozeb hledat nové cesty<br />
studenti,<br />
k sobě. Jedni druhé<br />
nevidí<br />
potřebujeme<br />
svou<br />
ještě víc než kdysi.<br />
budoucnost růžově. Což mě děsí, pro-<br />
ISBN 978-80-7252-949-0<br />
tože pokud by to vzdali mladí, společnost<br />
by už jinou naději neměla.<br />
Prozradíte něco o jejím vzniku?<br />
Loni v létě jsem dopsal knihu Slovenské<br />
století, která mapovala vzestup slovenské<br />
společnosti v letech 1918–1998. Byl to<br />
podle mě šťastný příběh, Slováci ty roky<br />
nepromarnili, na začátku nebyli skoro<br />
ničím, na konci byli národem se silnými<br />
demokratickými aspiracemi. Ale už<br />
tehdy, loni, mi bylo jasné, že obraz není<br />
kompletní, pokud není dotažený až do<br />
současnosti. Tedy včetně toho pozdějšího<br />
hazardování s demokracií, které se<br />
podobá i nepodobá občanské lehkomyslnosti,<br />
kterou známe i my v Česku.<br />
Takže vznikalo to celkem rychle, necelý<br />
rok. Chtěl jsem, aby to vyšlo v roce třicátého<br />
výročí rozdělení federace.<br />
Odpověď na otázku, v jaké fázi se<br />
Slovensko nachází, je ukrytá ve 272<br />
propracovaných stranách. Přesto,<br />
můžete něco naznačit?<br />
V Česku si nemusíme říkat, kdo je<br />
Andrej Babiš. Taky Slováci ale v posledních<br />
desetiletích zažívají nebezpečný<br />
pokus o uchvácení státu mafiánskou<br />
strukturou, která se vytvořila okolo<br />
expremiéra Roberta Fica a jeho strany<br />
Smer. Rozklad tam do hloubky zasáhl<br />
Pavel Kosatík Slovensko 30 let poté<br />
SLOVENSKO_OBALKA_NAHLED.indd 1 13.09.2022 10:29<br />
Práh, 299 Kč, vychází 13. října<br />
různé složky státního aparátu: namátkou<br />
soudy, prokuraturu a policii. Pokud<br />
by se Fico vrátil k moci, což se v současnosti<br />
nezdá nepravděpodobné, vznikl<br />
by v našem sousedství silně problematický<br />
režim, v rámci Visegrádu už třetí.<br />
Nepochybně by to mělo vliv i na další<br />
vývoj u nás doma. Takže bychom se<br />
o slovenské dění měli zajímat už z pudu<br />
sebezáchovy.<br />
A jak vidíte vzájemný vztah mezi<br />
Slováky a námi?<br />
Posledních třicet let je nekonfliktní<br />
a zároveň lhostejný. Slováci jsou<br />
Čechům ukradení, slovenský zájem<br />
o česká témata je nesrovnatelně vyšší<br />
a vždycky byl. My Češi máme zvláštní<br />
dar nezajímat se kromě sebe sama už<br />
o nikoho.<br />
Najde se něco, co vás na slovenské<br />
mentalitě a vidění světa překvapuje?<br />
Oni říkají, že jsou tzv. mladý národ,<br />
v dobrém i zlém. My Češi jsme národem<br />
asi spíš starým. Oni jdou do všeho hlava
v nich ty mé knihy nastartovaly něco, co<br />
už je dál jen jejich, nevím, co bych měl<br />
žádat víc.<br />
29<br />
Máte vy sám čas a prostor číst?<br />
Já bych bez možnosti číst umřel.<br />
Kolikrát si říkám, že jsem si vybral psaní<br />
jako zvlášť rafinovaný způsob práce, kdy<br />
člověk leží v knihách z podstaty a nikdo<br />
mu to nemůže zakazovat.<br />
Najde se nějaká knížka, která vás<br />
zásadně ovlivnila?<br />
Těch byly spousty. Bavíme-li se o klíčovém<br />
věku plus minus patnácti let, tak<br />
to bylo Salingerovo Kdo chytá v žitě,<br />
Schulzův Kámen a bolest, Faulknerovo<br />
Srpnové světlo. A mnoho dalších.<br />
nehlava, i když při tom teče krev a dost<br />
to bolí. My se spíš mezi sebou vychytrale<br />
ovládáme a utahaně při tom sípáme.<br />
Máte na Slovensku nějaké svoje<br />
favority? Od nějakého místa, kde je<br />
vám dobře, přes jídlo až po konkrétní<br />
osobnost?<br />
Mám tam rád hodně lidí. Je mi líto, že<br />
si víc Slováků neváží své prezidentky<br />
Zuzany Čaputové, protože je to opravdu<br />
hluboká a silná osobnost. Na slovenské<br />
krajině se mi líbí, jak je často pro člověka<br />
těžká. Ta česká je ve srovnání se slovenskou<br />
divokostí spíš taková zahrádka.<br />
Původní profesí jste právník, jak jste se<br />
vlastně dostal ke psaní?<br />
Já jsem práva absolvoval jako právní<br />
historik, dějiny mě zajímaly už tehdy. Za<br />
komunismu ale nemělo moc smysl se<br />
jimi zabývat, archivy, které mě zajímaly,<br />
byly nedostupné a bádat o fiktivním<br />
partyzánském hnutí v brdských lesích,<br />
jak to dělal Čestmír Amort, mě moc<br />
nelákalo. Změnilo se to až po listopadu<br />
1989, kdy se na lidi vyřinula spousta do té<br />
doby tabuizovaných témat a já, zájemce<br />
o historii, jsem si uvědomil, kolik toho<br />
nevím, a že se hlavně vůbec neorientuju<br />
v kontextech. Takže jsem to nevědění<br />
začal řešit stejně jako v té době leckdo:<br />
šel jsem do archivů a začal jsem si informace<br />
doplňovat.<br />
Co vám dala novinařina, které jste se<br />
jednu dobu věnoval?<br />
Já jsem šel v devadesátých letech do<br />
novin, abych získal určitou publikační<br />
kuráž, kterou jsem do té doby neměl.<br />
Pracovat v devadesátých letech v MF<br />
Dnes dávalo spoustu možností. Člověk<br />
mohl napsat recenzi na knížku, komentář<br />
do názorové rubriky plus navíc<br />
zprávu, pokud se k něčemu podstatnému<br />
nachomýtl, a to všechno v jediném<br />
vydání a během jediného dne.<br />
A za všecko ručil svým jménem. Byla to<br />
škola k nezaplacení, na kterou moc rád<br />
vzpomínám.<br />
Na kontě máte řadu životopisných<br />
knih a rozhovorů. Podle čeho si<br />
dotyčné osobnosti vybíráte a máte<br />
nějaký klíč na to, jak se jim přiblížit?<br />
Přitahují mě lidi, ve kterých cítím silný<br />
vnitřní rozpor. Rád píšu o lidech, kteří<br />
začali život třeba špatně, ale dokázali<br />
sami sebe vytáhnout za vlasy z hnoje,<br />
který kolem sebe nejdřív vytvořili.<br />
A vůbec mám rád lidi, kteří sebe sama<br />
nějak přesáhli. Psát o komunistických<br />
nebo nacistických pohlavárech mě<br />
neláká, lidi spíš než čtení o prevítech<br />
potřebují naději.<br />
Za svou práci jste získal řadu ocenění,<br />
mj. Cenu Toma Stopparda nebo Cenu<br />
Ferdinanda Peroutky. Co to pro vás<br />
znamená?<br />
Cen si vážím. Smysl ale cítím hlavně<br />
tehdy, když přijde čtenář, začne mi<br />
vyprávět, co ho při čtení mé knížky<br />
napadlo, a jsou to úplně jiné a nové<br />
věci, než o kterých jsem předtím psal<br />
já. Na besedách mám nejradši chvíle,<br />
když se lidi nad „mým“ tématem na<br />
konci začnou bavit mezi sebou. Pokud<br />
Čím si čistíte hlavu? Z čeho čerpáte<br />
energii?<br />
Jsem věřící, tj. nikdy nejsem na nic<br />
sám, to mi pomáhá. V těch jednodušších<br />
věcech často všecko spraví týden<br />
na horách. A někdy stačí i odpoledne<br />
s nejmladší dcerou: je jí devět, jde do<br />
prepuberty, nemáme to jeden s druhým<br />
lehké, ale já se z jejího prožívání dozvídám<br />
spousty věcí, které by mě jinak<br />
nenapadly. Je hodně citlivá a dostává<br />
mě tím.<br />
A na co se aktuálně nejvíce těšíte?<br />
Na dobrý konec války na Ukrajině. A na<br />
to, že my Češi konečně vezmeme rozum<br />
do hrsti a pojmenujeme si, jakou společnost<br />
to vlastně všichni dohromady<br />
budujeme. Co vlastně chceme. A že<br />
to na základě té zformulované shody<br />
začneme dělat.<br />
PAVEL KOSATÍK (* 1962)<br />
Spisovatel, historik a scenárista,<br />
původně vystudovaný<br />
právník. Autor řady monografií<br />
význačných osobností české<br />
historie a kultury (například<br />
Olga Havlová, Pavel Kohout,<br />
Ferdinand Peroutka), televizních<br />
scénářů a originálních sond<br />
do české historie. Bestsellerem<br />
se stala i Sběrná kniha, jeho<br />
knižní rozhovor s Helenou<br />
Třeštíkovou. Novinka Slovensko<br />
30 let poté vychází 13. října<br />
v nakladatelství Práh v rámci<br />
Velkého knižního čtvrtku.
Američanka v Paříži // Kerri Maherová<br />
30<br />
RECENZE<br />
Knihkupectví Shakespeare & Co. Říká<br />
vám to něco? V roce 1919 ho v Paříži<br />
otevřela Američanka Sylvia Beachová<br />
a dala tak knižnímu světu nový rozměr.<br />
Její knihkupectví fungovalo také<br />
jako knihovna, a především se stalo<br />
útočištěm pro mnoho významných<br />
literátů působících v Evropě. Dveře si<br />
zde podávali Ezra Pound, James Joyce,<br />
nechyběla Gertruda Steinová, stejně<br />
jako tehdy všudypřítomný Ernest<br />
Hemingway. Vítejte ve světě knihomolů<br />
první poloviny dvacátého století!<br />
Bouřlivá doba, v některých věcech<br />
volná a bezstarostná, v jiných zase sešněrovaná<br />
společenskými konvencemi.<br />
Když Sylvia Beachová po svém příjezdu<br />
do Paříže otevřela dveře místního knihkupectví,<br />
netušila, že v jeho majitelce<br />
Adrienne Monnierové najde spřízněnou<br />
duši i lásku, po jejímž boku stráví<br />
mnoho let. Spisovatelka Kerri Maherová<br />
v beletrizovaném životopisném příběhu<br />
nazvaném příznačně Američanka<br />
v Paříži popisuje nejen svět literatury,<br />
ale podrobně mapuje tehdejší společnost<br />
a styl. Přestože některé věci nebyly<br />
tehdy tolerovány, LGBT vztahy ano.<br />
Tento paradox skvěle zachycuje kauza<br />
s vydáním dnes již kultovního, leč tehdy<br />
kontroverzního Odyssea Jamese Joyce,<br />
kterého spisovateli nechtěl nikdo vydat<br />
a udělala to až Sylvia Beachová pod<br />
záštitou svého knihkupectví.<br />
Kouzlo této knihy ocení v první řadě<br />
knihomolové, je totiž literaturou protkána<br />
od první do poslední stránky.<br />
Kerri Maherová příjemným, čtivým<br />
způsobem přibližuje fungování knihkupectví<br />
a dává nahlédnout do vztahů<br />
mezi známými literáty, jedinečnými<br />
osobnostmi, co se díla i charakterových<br />
vlastností týče. Je fascinující sledovat<br />
barvité rozhovory, debaty o literatuře,<br />
které postavy tohoto románu mezi<br />
sebou vedou. Nenásilným způsobem<br />
jste do příběhu vtaženi a jen s úžasem<br />
pozorujete, jak intenzivně kultura<br />
hýbala tehdejším světem.<br />
Protože děj mapuje jen určitou, konkrétní<br />
část života Sylvie Beachové,<br />
autorka napsala doplňující doslov,<br />
v němž přibližuje další osudy<br />
Metafora, 449 Kč, již vyšlo<br />
hrdinů i samotného knihkupectví.<br />
Američanka v Paříži je knihou<br />
rozšiřující čtenářovy obzory. Přiměje<br />
vás vyhledávat nové informace na<br />
internetu a zvyšovat si tak povědomí<br />
o kulturním světě první poloviny<br />
dvacátého století a poznávat i nepříliš<br />
známé osobnosti s neméně zajímavými<br />
osudy, jako je právě Sylvia<br />
Beachová a její neotřelé knihkupectví<br />
v Paříži.<br />
Barbora Javorková<br />
Vůně medu // Susan Wiggsová<br />
Metafora, 449 Kč, již vyšlo<br />
Staré venkovské sídlo Bella Vista znovu<br />
otevírá své brány, farma s jabloňovými<br />
sady se již brzy chystá přivítat žáky do<br />
školy vaření, kterou povede nadaná<br />
Isabel Johansenová, jež v kuchyni svede<br />
nejrůznější kouzla. Základní ingre diencí<br />
všech receptů má být med, a tak se<br />
Isabel rozhodne najmout včelaře na<br />
výpomoc. Ovšem Cormac O‘Neill, jenž se<br />
připlete rozzuřenému roji včel do cesty,<br />
není včelařem, nýbrž reportérem, který<br />
chce sepsat biografii Isabelina dědečka,<br />
Magnuse Johansena.<br />
Magnusův příběh nepatří k těm nejveselejším,<br />
ale aby se lidstvo mohlo<br />
něčemu z historie přiučit, je třeba jej<br />
předat dalším generacím. Magnus<br />
vyrůstal v dánské Kodani v době, kdy<br />
byla země okupovaná německými<br />
vojsky. Malý kluk musel velmi rychle<br />
dospět, a namísto nevinných her se přidal<br />
k odbojové skupině Holger Danske.<br />
Magnus skrze své vyprávění opět prožívá<br />
bolestné okamžiky, plné ztrát, strachu,<br />
ale také neskutečné odvahy, díky<br />
níž mnoho lidí dostalo druhou šanci<br />
na život.<br />
Isabel utekla před minulostí, avšak ta ji<br />
znovu dostihla v jejím rodném kraji, kde<br />
myslela, že je v bezpečí. Do mysli se jí<br />
však pomaličku vkrádá cit, o němž byla<br />
přesvědčena, že už znovu nezažije. Na<br />
sluncem zalitém místě se však mohou<br />
stát zázraky.<br />
Ačkoli je Vůně medu druhým dílem<br />
ze série Kroniky Bella Visty, lze jej číst<br />
i samostatně. Děj příběhu se odehrává<br />
v kalifornské Sonomě, malebném kraji<br />
plném nádherných skrytých výhledů,<br />
zákoutí a horkých pramenů. Autorka<br />
s příběhem nakládá promyšleně<br />
a popisné scény jsou velmi sugestivní.<br />
Charakterové rysy postav nepůsobí<br />
vůbec ploše, krom těch hlavních není<br />
vůbec těžké oblíbit si i ty vedlejší, jako<br />
například včelařku Jamie. Líčení válečných<br />
událostí s sebou přináší melancholii,<br />
smutek a nepochopení, jak dalece<br />
může lidská krutost sahat.<br />
Při čtení narazíte na několik receptů,<br />
které jsou skutečně sladkým pokušením,<br />
jak jinak než medovým. Jednotlivé<br />
části knihy jsou navíc uvozeny faktografickými<br />
údaji o včelách.<br />
Dagmar Garciová
Bolest // Cruja Šalevová<br />
31<br />
Bolest těla<br />
i bolest duše<br />
V současném psychologickém románu<br />
Bolest izraelské autorky Cruji Šalevové<br />
na vás čeká ženská hrdinka uprostřed<br />
své životní cesty. Volí mezi dobrodružným<br />
milostným vztahem a jistotami<br />
dosavadního, možná trochu nudného,<br />
ale přesto dobrého života.<br />
Pětačtyřicetiletá Iris, na první pohled<br />
úspěšná žena, ředitelka v prestižní<br />
základní škole, má funkční manželství<br />
a dvě dospělé samostatné děti.<br />
Jednoho dne ji dostihne vzpomínka<br />
z minulosti a vrátí se jí bolest z doby<br />
před deseti lety, kdy se stala nechtěnou<br />
obětí sebevražedného palestinského<br />
útoku a skončila na rok v nemocnici<br />
s vážnými zraněními. Potkává svou<br />
první lásku, Ejtana, přes jejichž vztah se<br />
stále nepřenesla a zjišťuje, že ho pořád<br />
miluje. Vzpomínky na onen den, kdy<br />
došlo k atentátu, však vyvolávají otázky<br />
– proč se tenkrát ocitla na daném<br />
místě, kdo to zavinil a co všechno to<br />
přineslo? Navíc je ohrožena její dcera<br />
Alma. Dokáže Iris najít ztracenou rovnováhu<br />
a pomoci dceři a tím i celé rodině,<br />
nebo se rozhodne začít nový život?<br />
Musím uznat, že mě tento psychologicky<br />
román zaujal, nejen drsnými<br />
reá liemi. Zajímavá jsou i hlavní témata:<br />
krize středního věku, otázky, jestli stojí<br />
za to vracet se k dávným snům, zda<br />
máme právo na štěstí i na úkor ostatních,<br />
co pro nás znamenají naše děti,<br />
co pro ně dokážeme obětovat, v neposlední<br />
řadě je to také příběh o tom, jak<br />
se všechny vaše jistoty mohou kdykoliv<br />
sesypat jak domeček z karet.<br />
Kniha se velmi dobře četla, a to i přesto,<br />
že se zde střídá řada časových rovin<br />
a perspektiv. K dobrému dojmu také<br />
velkým dílem přispěla překladatelka<br />
Lenka Bukovská.<br />
Práh, 449 Kč, již vyšlo<br />
Cruja Šalevová patří k nejvýznačnějším<br />
prozaičkám nové vlny izraelské ženské<br />
literatury. Narodila se v roce 1959<br />
v kibucu Kinneret nedaleko Tel Avivu.<br />
Její knihy (česky vyšel román Milostný<br />
život) se doma i v zahraničí dočkaly<br />
velkého ohlasu u čtenářů i kritiky a byly<br />
oceněny řadou literárních cen.<br />
Hana Kubíková<br />
RECENZE<br />
Jedna dobrá věc… // Alexandra Potter<br />
Práh, 449 Kč, již vyšlo<br />
Rozchod, rozvod, smrt, nemoc… Která<br />
bolest je největší? Každá… Dokáže<br />
dostat člověka na samotné dno. A přitom<br />
stačí jedna dobrá věc. Dokáže hojit,<br />
usmiřovat, měnit. Ať je kroků k vyrovnání,<br />
kolik chce, ať vám příručky tvrdí<br />
cokoliv.<br />
Liv se zhroutil celý svět. Podpisem stvrdila<br />
konec manželství a vypadá to, že nic není<br />
správně a jak má být. Stojí v domě plném<br />
plísně a starého nábytku a říká si, že se<br />
dopustila největší chyby svého života.<br />
Udělala tlustou čáru za svým dosavadním<br />
životem. Shoda okolností ji zavede do<br />
místního útulku a její život dostane nečekané<br />
obrátky. Z šoku a rozčarování dostává<br />
od života víc, než by si kdy troufla chtít.<br />
A to je jen začátek…<br />
Liv, Valentin, Maya, Ben a Stanley… Pět<br />
nešťastníků, kteří hledají lepší zítřek. I když<br />
je to někdy těžké, je důležité se nevzdávat,<br />
protože to správné jednoho dne přijde.<br />
Vyrovnání, odpuštění, pochopení i láska.<br />
To jsou ústřední motivy velmi chytlavého<br />
příběhu, který chytí za srdce. Působí jako<br />
terapie nejen pro ně, ale i pro čtenáře.<br />
Hledání svého vlastního já je totiž ten nejtěžší<br />
úkol, co v životě máme. A najít sebe<br />
je někdy zatraceně těžké. A tak stejně jako<br />
mnoho dalších hledá Alexandra Potter<br />
odpovědi na to, jak být šťastný a spokojený<br />
navzdory smutku a neštěstí.<br />
Zklamání je v románech Alexandry<br />
Potter skloňováno ve všech pádech<br />
a podobách. A přesto dokáže z „tragédie“<br />
vytáhnout to nejhezčí a nejmilejší.<br />
A tak je snadné brát její slova jako reflexi<br />
a pohlazení pro vlastní problém. A je to<br />
tak správně.<br />
Jedna dobrá věc ukazuje, že nic není<br />
tak černé, jak se může zdát. Že lze najít<br />
spřízněné duše i tam, kde by je čekal<br />
jen málokdo. I když se příběh může zdát<br />
místy příliš krásný, proč by se nemohl<br />
stát? Vždyť příběhy jsou od toho, aby<br />
měly i dobré konce. A ty Alexandra<br />
Potter umí. Protože je zkrátka všichni<br />
potřebujeme. Nejen pro to si získala svou<br />
oblibu mezi čtenářkami. Její příběhy promlouvají,<br />
léčí a dávají naději už deset let.<br />
Protože někdy stačí opravdu jen ta jedna<br />
dobrá věc, aby se věci daly do pohybu.<br />
Vítejte v Yorkshire Dales, kde se možná<br />
stanou i zázraky.<br />
Tereza Nováková
32<br />
ROZHOVOR<br />
Kosmas pořádá již po dvaadvacáté<br />
Velký knižní<br />
čtvrtek<br />
text: Renata Kršková<br />
foto: Jan Křikava<br />
Nová situace, před kterou byl Kosmas postaven<br />
v období covidu a jeho těžkého dopadu na kamenná<br />
knihkupectví, jej přiměla změnit razantně prakticky ze<br />
dne na den dlouholeté firemní postupy a vytvořit novou<br />
nabídku a komunikaci s jeho zákazníky. Např. tiskové<br />
konference a pořady Velkého knižního čtvrtku byly<br />
streamovány a vysílány poprvé živě a kamenné prodejny<br />
zavedly službu Rezervace na prodejnách. „Byla to doba<br />
velké nejistoty“, říká v rozhovoru Jiří Michek, majitel<br />
a jednatel společnosti.<br />
Jak bylo v Kosmasu „za covidu“ a jak hygienických předpisů mohli vyzvednout<br />
se daří po dvou letech pandemie? svoje zboží u našich výdejních okének.<br />
V období, kdy byly v letech 2020 a 2021 Toto naše úsilí ocenili i nakladatelé, s kterými<br />
spolupracujeme výhradně, neboť<br />
několikrát za sebou uzavřené kamenné<br />
prodejny, nám velmi pomohlo, že<br />
jim to umožnilo nadále vydávat nové<br />
provozujeme oblíbené internetové<br />
knihy i v tehdejší nelehké době.<br />
knihkupectví kosmas.cz, jeden z největších<br />
knižních e-shopů u nás, který Kosmas ovšem musel některá svá<br />
nám umožnil dostat knihy, audioknihy, kamenná knihkupectví zrušit, naštěstí<br />
hudební CD a LP a mnoho dalšího<br />
jich ale více nově otevřel. Většinou jsme<br />
zboží ke koncovým zákazníkům, tedy se domluvili s majiteli knihkupectví, kteří<br />
zejména čtenářům a posluchačům. Lidé již nechtěli pokračovat samostatně, takže<br />
si cestu ke knihám našli a přijde mi, že dnes provozujeme síť 38 knihkupectví.<br />
v době zavřených divadel a kin četli více<br />
než dříve. Připravovali jsme pro ně nové Co je pro vás důležité, když se o dalším<br />
a nové marketingové akce a služby, rozšíření vaší sítě kamenných knihkupectví<br />
rozhodujete?<br />
které jim pomáhaly vybírat si vhodné<br />
a zajímavé knihy. Objem prodeje přes Jsme rádi, že majitelé tradičních knihkupectví,<br />
kteří se rozhodnou své podnikání<br />
náš e-shop se v době povinně zavřených<br />
knihkupectví zněkolikanásobil. V roce ukončit, u nás většinou pokračují jako<br />
2020 jsme také zavedli moderní službu vedoucí knihkupectví. Vždy se jedná<br />
Rezervace na prodejnách, kdy si lidé o kvalifikované a zkušené knihkupce,<br />
přes internet objednají knihu a do půl jimž úspěšné pokračování jejich knihkupectví<br />
v naší síti přináší především<br />
hodiny si ji mohou pohodlně vyzvednout<br />
v jednom z našich knihkupectví. výhodu zázemí velkoobchodu a úspor<br />
Toto nám v době covidu opět pomohlo, z rozsahu. Při výběru vycházíme ze specifik<br />
dané lokality a navazujeme na tradice<br />
neboť si naši zákazníci za dodržení<br />
té které prodejny a zároveň zavádíme<br />
JIŘÍ MICHEK (* 1965)<br />
Majitel nakladatelství ARGO<br />
a spolumajitel distribuční<br />
společnosti Kosmas. Původně<br />
sice vystudoval stavební fakultu<br />
na ČVUT a zahraniční obchod<br />
a účetnictví na VŠE, ale společně<br />
se spolužákem se hned po<br />
studiu rozhodl věnovat knihám<br />
a založili spolu nakladatelství<br />
Argo v roce 1991. Později s kolegy<br />
z distribuce Maťa založili velkoobchod<br />
Kosmas, který dnes<br />
provozuje síť 38 kamenných<br />
knihkupectví, jedno z největších<br />
českých internetových knihkupectví<br />
kosmas.cz a knižní<br />
distribuci.<br />
naše ověřené postupy, které pomáhají<br />
získaná knihkupectví nadále rozvíjet.<br />
V našich knihkupectvích dbáme na<br />
sestavení zkušených týmů, které jsou<br />
pro zákazníky skutečnými partnery<br />
při výběru knih. Knihkupci si sdílejí<br />
své zkušenosti na pravidelných setkáních<br />
i na sociálních sítích, například na<br />
Facebooku provozují skupinu Sleduj<br />
svého knihkupce. Oblíbené mezi našimi<br />
kolegy je vytváření kreativních výloh<br />
k aktuálním tématům nebo knižním<br />
bestsellerům. Kosmas v mnoha městech<br />
kde působí, úzce spolupracuje<br />
s veřejnými i vědeckými knihovnami<br />
případně se školami a dalšími kulturními<br />
zařízeními v daných místech.<br />
Organizujeme literární akce, setkání se
spisovateli nejen z tuzemska, ale i ze<br />
zahraničí.<br />
Jakou akci budete v nejbližší době<br />
pořádat?<br />
Právě jsme vypluli s naší největší<br />
akcí Velký knižní čtvrtek, která se těší<br />
velkému ohlasu nejen u čtenářů, ale<br />
i v médiích. Představili jsme na tiskové<br />
konferenci 15 nových titulů, které vřele<br />
doporučuji všem čtenářům, kteří mají<br />
rádi kvalitní knihy. Původní česká tvorba<br />
má silné zastoupení. Titul Liliputin od<br />
Jana Němce přináší pět povídek, které<br />
se vztahují k aktuální válce na Ukrajině.<br />
Román Těžký prachy Jana Nováka je<br />
dobrodružstvím, které na pomezí žánrů<br />
skládá šokující obraz současné Ameriky<br />
i plastický autoportrét samotného<br />
spisovatele. Pavel Kosatík ve své knize<br />
Slovensko 30 let poté přináší precizně<br />
zpracovaný vhled do dění u našich<br />
slovenských sousedů a na vývoj vztahu<br />
Slováků a Čechů. Skvělý román Moniky<br />
Zgustové Potmě jsme se viděli lépe<br />
vypráví příběh rodiny, která musela<br />
uprchnout před totalitou. Českou beletrii<br />
ještě zastupuje titul Na divokém venkově<br />
Evy Grestenbergerové, která jako<br />
vystudovaná psycholožka svou hlavní<br />
hrdinku Malvínu, též psycholožku, staví<br />
do centra bizarně komických situací. Ve<br />
výběru nechybí poslední kniha Evžena<br />
Bočka Aristokratka pod palbou lásky,<br />
kterou spisovatel svou řadu Aristokratek<br />
uzavírá nebo Šelma Františka Šmehlíka,<br />
který se proslavil detektivkou Slyšet<br />
jeleny zpívat, – jako kniha nové napínavé<br />
série. Kniha Václava Cílka Přijít za<br />
svítání přináší to nejlepší z jeho esejů za<br />
posledních 20 let. Kniha Proměny života<br />
formou 50 rozhovorů s předními světovými<br />
i domácími osobnostmi reflektuje<br />
změny ve společnosti po pandemii<br />
koronaviru a ruské brutální vojenské<br />
agresi na Ukrajině. Překladovou literaturu<br />
zastupuje japonský bestseller<br />
Sósukeho Nacukawy Kocour, který<br />
zachránil svět. Je oslavou knih, koček<br />
a lidí, kteří je milují. Vtipný okouzlující<br />
příběh o partyzánském zahradníkovi<br />
Křístek se zelenými prsty od Druona<br />
Maurice je francouzská dětská klasika,<br />
která bývá řazena na roveň Malému<br />
princi. Ke stoletému výročí vydání básnické<br />
skladby Pustá země T. S. Eliota<br />
vychází toto zásadní dílo 20. století<br />
v novém překladu Petra Onufera.<br />
Zařadili jsme i očekávaný další titul Sally<br />
Rooneyové Kdepak jsi, krásný světe.<br />
Autorku The Guardian označil jako<br />
nejvlivnější autorku své generace a její<br />
knihy jsou úspěšnými filmovými a seriálovými<br />
předlohami. Asfaltová pustina S.<br />
A. Cosbyho, amerického autora píšícího<br />
o drsném americkém Jihu, upoutala jak<br />
kritiky, tak čtenáře, příběhem postav<br />
pohybujících se na hranici zákona.<br />
Kolekci knih Velkého knižního čtvrtku<br />
uzavírá publikace pro děti Všechny<br />
svátky světa polské spisovatelky Joanny<br />
Rzysky s originálními barevnými ilustracemi,<br />
která provede čtenáře po celé<br />
zeměkouli a objeví, kde se co slaví a jaká<br />
je historie a zvyky.<br />
Ve čtvrtek 13. října si čtenáři budou<br />
moci poprvé vybrat některou z těchto<br />
knih v knihkupectví nebo se i zúčastnit<br />
setkání s autory v Knihovně Václava<br />
Havla, které budeme také živě vysílat<br />
na Facebooku Velkého knižního<br />
čtvrtku. Své novinky osobně představí<br />
Evžen Boček, Pavel Kosatík, Jan Novák,<br />
Jan Němec, Václav Cílek, Dalibor<br />
Balšínek, František Šmehlík, Eva<br />
Grestenbergerová a na krátkém videu<br />
čtenáře pozdraví zahraniční autoři.<br />
Následně o týden později proběhne<br />
setkání s autory také v Knihovně Jiřího<br />
Mahena v Brně a o dva týdny později<br />
ve Studijní a vědecké knihovně<br />
v Hradci Králové.<br />
Mám radost z toho, že potvrzením<br />
kvality našeho výběru knih do akce<br />
Velký knižní čtvrtek je následné ocenění<br />
některých těchto knih v prestižní<br />
Magnesii Liteře, profesní anketě Cena<br />
Lidových novin nebo v Ceně Josefa<br />
Jungmanna Obce překladatelů či<br />
v Ceně Ferdinanda Peroutky.<br />
Které z uvedených si přečtete?<br />
Mám chuť si přečíst všechny knihy<br />
z nové nabídky, všechny jsou zajímavé.<br />
Určitě začnu knihou Těžký prachy<br />
Jana Nováka. Mám rád jeho styl psaní<br />
a těším se na Ameriku viděnou a zažitou<br />
jeho očima.<br />
Jaké další knihy byste doporučil<br />
našim čtenářům?<br />
Teď mám rozečtenou opravdu výbornou<br />
knihu Alice Horáčkové Rozpůlený dům,<br />
velký román z první poloviny 20. století<br />
z Krkonoš, ve kterém autorka barvitě<br />
vypráví nejen o česko-německých<br />
kořenech vlastní rodiny z Benecka, která<br />
byla rozdělena po roce 1945. Od Karin<br />
Lednické bych doporučil její poslední<br />
knihu Životice, ve které znovu přivádí<br />
k životu pozapomenutý příběh vesnické<br />
tragédie uprostřed Těšínského<br />
Slezska v době druhé světové války. Rád<br />
bych také upozornil na nový dystopický<br />
román Klára a Slunce britského autora<br />
japonského původu, nositele prestižní<br />
Bookerovy ceny i Nobelovy ceny za<br />
literaturu Kazua Ishigura. Ostatně mohu<br />
vřele doporučit k četbě všechny jeho<br />
knihy, jsou výborné. A na závěr bych<br />
upozornil na impozantní dvoudílnou<br />
publikaci Hitlerovy roky: Triumf a pád<br />
1933-1945 renomovaného britského historika<br />
Franka McDonougha, která čtivě<br />
a fundovaně vypráví příběh nacistického<br />
Německa, obsahuje unikátní fotografie<br />
a je výborně graficky zpracována.<br />
33
34<br />
UKÁZKA<br />
Pohřbené<br />
kosti<br />
Jak hluboko musí<br />
vyšetřovatelka<br />
Josie Quinnová<br />
kopat, aby našla<br />
pravdu?<br />
Detektiv Josie Quinnová, představitelka úspěšné série krimi thrillerů, se po předchozích<br />
případech (Mizející dívky, Dívka beze jména, Matčin hrob a Nečekané přiznání)<br />
opět pouští do mimořádně složitého a propleteného případu. Tentokrát musí kopat<br />
opravdu hluboko a řešit nejen vraždu, ale i otázku, co s jejím vztahem udělá podezření,<br />
že Noahova zavražděná matka Colette mohla být zapletená do série zločinů. Odpověď<br />
přináší bestsellerová autorka Lisa Reganová v mrazivém thrilleru Pohřbené kosti.<br />
Cosmopolis, 449 Kč, již vyšlo<br />
Nohy se jim zabořily do svěží trávy. Zastavili se, aby se rozhlédli po velké zahradě. Její<br />
obvod vyznačoval vysoký bílý plot lemovaný rozkvetlými květinovými záhony a v jednom<br />
rohu stála malá dřevěná kůlna. Josie udělala krok směrem k terase uprostřed,<br />
přeplněné těžkým kovovým nábytkem, a pohledem prozkoumávala každý centimetr<br />
zahrady. Zalapala po dechu a ukázala na něco, co trčelo z jednoho ze záhonů ve vzdáleném rohu. „Panebože! Noahu, to je…“<br />
Slova jí uvízla v hrdle. Vyrazila přes pozemek a Noah za ní.<br />
Colette ležela na břiše, horní částí těla v záhonu. Jediné, co z dálky viděli, byly její vyčnívající nohy. Zblízka si Josie okamžitě<br />
všimla zahradnických rukavic na jejích rukou a malé lopatky v hlíně pár centimetrů dál.<br />
„Mami!“ vykřikl Noah a v jeho hlase zaznívala panika. Klesl na kolena a Josie padla vedle něj. Společně přetočili Colette na záda.<br />
Měla zavřené oči a tváře a oblečení umazané od hlíny. Z těla vycházel do Josiiných rukou chlad, jak se prsty snažila nahmatat na<br />
Colettině krku puls. Jenže žádný nenašla.<br />
Noah se už opíral o matčin hrudník, jednu ruku položenou přes druhou, prsty propletené. Odpočítával třicet stlačení. Josie<br />
zatím naklonila Colettinu bradu tak, aby se jí otevřela ústa, a sevřela jí nosní dírky.<br />
„Teď!“ pobídl ji Noah, když přestal pumpovat.<br />
Josie svými ústy obemkla Colettina. Vydechla ve snaze naplnit jí plíce vzduchem. Na rtech jí ulpělo něco páchnoucího a zrnitého<br />
a vzduch neproudil do Colettina hrudníku tak, jak by měl. Josie se rozkašlala, posadila se a otřela si pusu.<br />
„Co to děláš? Ježíši, Josie. Pokračuj. Musíme ji zachránit,“ vykřikl Noah.<br />
Odstrčil ji, aby mu nepřekážela, a přitiskl své rty na Colettiny. Ale po jediném výdechu se také odtáhl. Kašlal a plival na zem.<br />
„To je hlína. Bože můj, Noahu, je to hlína.“<br />
Odstrčila ho stranou. Prstem zajela do Colettiných úst a nabrala malou hromádku mokré hnědé hlíny. Zopakovala úkon třikrát<br />
nebo čtyřikrát, ale dýchací cesty se stále neuvolnily. Srdce se jí sevřelo. Noah vedle ní absolutně znehybněl, ústa hrůzou otevřená<br />
dokořán.<br />
Pomoz mi,“ křikla na něj Josie. „Pomoz mi ji dostat na bok!“<br />
Noah se jako ve zpomaleném záběru předklonil, stiskl matčino rameno a zatlačil. Josie Colette přetočila na bok, prsty jí stále<br />
šátrala v ústech a snažila se zbavit ztvrdlé hlíny. Když si myslela, že se jí podařilo většinu dostat ven, opět obrátila Colette na záda<br />
a pokoušela se jí vdechnout vzduch do hrudníku. Colette měla dýchací cesty naprosto neprůchodné.<br />
Josie někde v hloubi duše věděla, že je Colette mrtvá, ale nedokázala snést výraz čiré hrůzy v Noahově tváři. A tak pokračovala.<br />
„Zavolej 911,“ vyrazila ze sebe, když se vrátila ke Colettině hrudníku a znovu ho začala stlačovat. Nepohnul se, jen upíral oči na<br />
matčinu tvář.<br />
Josii se při pumpování lil pot z čela, stékal jí na špičku nosu a odkapával na Colettino bezvládné tělo. „Teď hned, Noahu. Dělej!<br />
Zavolej 911!“<br />
Josie nepřestávala, i když ji bolela ramena a paže, obličej měla umazaný od hlíny z Colettiných úst a zpocená byla po<br />
celém těle.<br />
Dorazili záchranáři a jemně ji odtáhli. Jako by k ní z velké dálky doléhal křik, když si navzájem sdělovali informace a přebírali<br />
kontrolu. Po několika minutách jeden z nich určil čas smrti. Pak uslyšela zasténání, tiché, hluboké a srdcervoucí, které se vydralo<br />
Noahovi z hrdla.
NOVINKY<br />
Podzimní novinky<br />
359<br />
Kč<br />
359<br />
Kč<br />
690<br />
Kč<br />
Kryptoválky<br />
Erica Stanford<br />
V této knize novinářky a expertky<br />
Ericy Stanford se dočtete o známých<br />
i neznámých kryptoměnách a jejich<br />
zakladatelích, vzniku, využití a potenciálu<br />
technologie blockchain, největších<br />
podvodech a tržních manipulacích při<br />
obchodování s kryptoměnami, zmizelých<br />
miliardách i osobách zapojených<br />
do kryptopodvodů.<br />
Nová práce<br />
Lynn Williams<br />
Příručka zahrnuje vše potřebné pro<br />
nalezení vysněné práce. Od přípravy<br />
přes vyhledání volných míst až po<br />
návod, jak udělat skvělý dojem<br />
u pohovoru. Postihuje i dopad<br />
moderních technologií na trh<br />
práce a nechybí ani rady odborníků<br />
a HR managerů.<br />
Úžasné památky<br />
starých národů<br />
Paul Bahn<br />
Od pouští přes džungle, horské<br />
vrcholy, zákoutí rušných měst až po<br />
skryté hluboké jeskyně, všude tam se<br />
nacházejí památky starých národů,<br />
kterými vás v této velkolepé publikaci<br />
s dokonalými fotografiemi provede<br />
prehistorik Paul Bahn.<br />
490<br />
Kč<br />
490<br />
Kč<br />
490<br />
Kč<br />
Island: život mezi živly<br />
Nína Björk Jónsdóttir, Edda Magnus<br />
Kniha, kterou sepsaly dvě hrdé<br />
Islanďanky, proniká houževnatým<br />
ostrovanům pod kůži a zachycuje<br />
onu zvláštní směsici staré severské<br />
moudrosti a liberálních postojů, jež<br />
je typická pro moderní Island. I díky<br />
krásným fotografiím pochopíte,<br />
proč jsou Islanďané jedním<br />
z nejšťastnějších národů na světě.<br />
Japonsko:<br />
proměny země sakur<br />
Jutaka Jazawa<br />
Jutaka Jazawa ve své obrazové publikaci<br />
podrobně představuje Japonce i jejich<br />
zemi. Je plná inspirace a nadhledu<br />
pro každý den. Pomůže vám zažít<br />
to nejlepší z japonského designu,<br />
kuchyně, filozofie a kultury. Zalistujte<br />
touto krásnou knihou a pusťte trochu<br />
více laskavosti do svého života.<br />
již<br />
vyšlo<br />
Korea:<br />
harmonie tradice<br />
a pokroku<br />
Soo Kim<br />
/lingea.cz
36<br />
UKÁZKA<br />
Žena<br />
v ohni<br />
Mladá reportérka Jules Rothová získá prestižní místo a s ním i neobvyklý tajný<br />
úkol: vypátrat pro soukromého klienta obraz, který uloupili nacisté a od té doby je<br />
nezvěstný. Není však sama, kdo jej hledá. Po vzácné malbě pátrá také bezohledná<br />
galeristka Margaux a Jules zjistí, že v ohrožení je nejen legendární obraz, ale i její<br />
vlastní život. Žena v ohni je příběhem silné hrdinky a mimořádného uměleckého díla,<br />
které se pro svou krásu stalo obětí dějin.<br />
Metafora, 459 Kč, vychází 10. října<br />
ART BASEL, MIAMI<br />
„Dobrý večer, vítejte,“ začne Margaux. „Jsem Margaux de Laurentová a mám obrovskou radost, že tu s vámi dnes večer<br />
mohu být.“ Nepotřebuje mikrofon. Má sytý, výrazně rezonující hlas se snobsky nabubřelým britským přízvukem odrážejícím její<br />
privilegovanou výchovu. „Galerie De Laurent se na Art Basel prezentuje již osmnáctým rokem. Ale dnešek je pro mě obzvlášť<br />
důležitý, protože dnes to pro mě není jen výstava – je to osobní.“ Ukáže na velký zakrytý obraz, které stojí za ní, a všichni se otočí<br />
za její rukou. Ovládá své publikum jako loutky. „Tento obraz chyběl v naší rodinné sbírce osm desetiletí. Až doteď…“ Nastane<br />
významná pomlka, v níž se Margaux rozhlédne po zaplněném nádvoří a pak se otočí na asistentku oblečenou od hlavy až<br />
k patě v černém, která stojí vedle ní. „Odhalte ho.“<br />
Závěs se jedním dramatickým pohybem odhrne a Jules ohromeně zírá na obrovské plátno. Je v takovém šoku, jako by vstoupila<br />
do restaurace a uvnitř ji čekala oslava s překvapením. Možná si to jen představuje, ale zdá se jí, že se Margaux z pódia<br />
usmívá přímo na ni, letmým úsměvem, který se rychle rozplyne v úšklebku. Jules bouří krev v žilách, její hněv se stupňuje. Ten<br />
obraz jí nepatří.<br />
Lhářko! křičí Jules z plných plic, ale nevydá ani hlásku. Slova z ní ne a ne vyjít. Po zádech jí pod značkovými šaty stéká pot.<br />
Tohle nemůže být pravda.<br />
Jenomže je.<br />
Zprvu jen sem tam zazní ojedinělé tlesknutí, ale pak propukne ohlušující aplaus jako při vítězném gólu na mistrovství světa<br />
ve fotbale. Jules hoří tváře, a přitom má studené ruce, jako by jí selhávala termoregulace, protože jí dochází, že je to ona, koho<br />
tu obehráli.<br />
Margaux si vychutnává potlesk. Její pronikavý pohled znovu najde Jules. Mrazivý úsměv už nevyjadřuje jen vítězství – teď říká<br />
přímo: A dohrála jsi.<br />
Jules si všimne Adama, který si klestí cestu davem a prodírá se k ní. Než stihne zareagovat, ucítí tvrdé zaklepání na rameni<br />
a otočí se za prstem. Před ní stojí mladá žena s ostře řezanými rysy v bílých kožených minišatech tak těsných, že bude potřebovat<br />
škrabku, aby je ze sebe stáhla. Jules v ní pozná dívku, která stála u vchodu do sídla a odškrtávala si hosty v seznamu – ale<br />
je zjevné, že to není běžná náplň její práce.<br />
„Pojďte za mnou,“ přikáže jí žena polohlasem. Okamžitě. Jules má pocit, že se jí podlomí nohy. Pohledem střelí na druhou<br />
stranu nádvoří a hledá Adama, ale ten zmizel. Kde je? Točí se jí hlava. Přemýšlej, přemýšlej.<br />
Instinkt jí napovídá, aby utíkala jako o život, ale hluboko v nitru ví, že bude lepší, když udělá, co se jí řeklo, protože nad její<br />
hlavou jako černý mrak visí: protože jinak… Následuje ženu nenápadnými bočními dveřmi pryč z nádvoří a po krátkém úzkém<br />
schodišti vedoucím neznámo kam. Než stačí zjistit, co se děje, nebo přehodnotit své rozhodnutí, někdo jí vytrhne kabelku<br />
a pevnou masitou rukou ji hrubě strčí na zadní sedadlo čekajícího vozu.<br />
Rychle se otočí a skrz zadní tónované okno auta ještě zahlédne v zubatém stínu nasvícené palmy dívku od dveří. Vtom jí<br />
bez varování přes hlavu přetáhnou kuklu a spoutají ruce. Z plic jí unikne vzduch a ona má pocit, že se jí hlava odtrhla od těla,<br />
jak auto zrychlí. Opře se o lepkavé, studené kožené sedadlo. Proč neodešla, neutekla nebo nekřičela, když mohla? Copak ten<br />
zatracený obraz stojí za lidský život? Její i těch, které miluje?
Metafora, 429 Kč, již vyšlo<br />
Krvavé stíny<br />
V izolované vesnici Smrtnoha náhle dochází k záhadným úmrtím a zločiny z dávné<br />
minulosti se zdají být skutečnější než skutečnost… Dozví se o pár let později novinářka<br />
Camilla neuvěřitelnou pravdu? Francouzský noir od autora bestselleru Útočiště.<br />
37<br />
UKÁZKA<br />
CESTA (1)<br />
„Kam jedeme?“ zeptala se Camilla a tázavě se podívala na řidičku.<br />
Ta od chvíle, kdy vyjely z podzemního parkoviště, skoro nic neřekla. Soustředila se na<br />
řízení, v obličeji se jí zračila ohromná únava, pleť měla bledou, jako by trpěla nějakou<br />
záludnou nemocí.<br />
„V mailu, který jste ode mě dostala,“ odpověděla Élisa, aniž spustila oči ze silnice před<br />
sebou, „jsem vám napsala, že vám nabízím informace o tom nejděsivějším příběhu,<br />
jaký jste kdy slyšela. Takže to, co vám chci sdělit, musím podpořit důkazy, jinak byste mi<br />
nemohla uvěřit. Jinak byste si o mně pomyslela, že jsem buď lhářka, nebo že jsem se zbláznila.“<br />
„Nepsala jste nic o tom, že pojedeme mimo město,“ poznamenala Camilla. Okénkem vozu sledovala okolí.<br />
„To je pravda, to jsem měla,“ přiznala Élisa, podívala se na Camillu a chabě se usmála. „Až budeme na místě, tak to pochopíte.<br />
Ale ničeho se nebojte, nejde o léčku nebo o cokoli takového. Nemusíte mít strach.“<br />
Z obličeje mi jde vyčíst strach? pomyslela si Camilla a přestala věnovat pozornost krajině za sklem. Z nejistého hlasu? Ne, strach<br />
nemám, jsem jenom zvědavá a… nesvá z toho, že sedím vedle neznámé ženy.<br />
Dětinským gestem automaticky sklopila sluneční clonu a v zrcátku si ověřila, že v obličeji vypadá dobře. Nevšimla si žádných<br />
známek zranitelnosti. Tmavohnědé mandlové oči netěkají, vyzařuje z nich sebejistota. Není bledá, rty se jí nechvějí. Neklidná je jen<br />
uvnitř.<br />
Vůz opustil hlavní třídy v centru města a rychle se propracoval na předměstí. Místo ulic osvětlených spoustou rozzářených výloh<br />
teď obě ženy projížděly temnými a pustými čtvrtěmi, nakonec zmizelo i mdlé světlo pouličních lamp a uprostřed polí si je převzal<br />
na starost měsíc v úplňku. Camilla pomyslela na mail, který před týdnem našla ve služební schránce.<br />
Nabízím Vám materiál na první senzační článek ve Vaší rozbíhající se kariéře – až si tu větu přečtete, určitě budete mít za to, že<br />
jde o špatný vtip, ale není to tak. Myslím to vážně. Na důkaz poctivosti Vám dám jednu informaci, jakousi jednohubku, která Vás<br />
navnadí. Bezpochyby jste slyšela o událostech, o nichž se před dvěma lety hovořilo v souvislosti s vesnicí Smrthora. Nemálo médií<br />
se té záhadě tehdy snažilo přijít na kloub. Šlo o hromadnou halucinaci? Státní komplot? Projev čarodějnictví? Všichni samozřejmě<br />
narazili na hráz mlčení a advokáty majitele vesnice. Ode mě se můžete dozvědět, co přesně se tam stalo. A nic za to nechci. Je čistě<br />
na Vás, jestli mi uvěříte, nebo ne. Vydáte-li se však se mnou na cestu, už se nedokážete zastavit, budete muset dojít až k pravdě.<br />
Budu na Vás čekat v pondělí ve 20 hodin ve veřejných podzemních garážích v rue Saint-Exupéry. Hledejte černý Volkswagen Polo<br />
v podlaží -2.<br />
SLAVNÉ KRIMINALISTICKÉ<br />
DUO JE ZPĚT<br />
Píše se rok 2001. Novopečený šéf zvláštní vyšetřovací jednotky Holger<br />
Munch má za úkol vyřešit vraždu dvou jedenáctiletých chlapců.<br />
Nedostatek te<br />
důkazů ho přivede na nápad angažovat talentovanou<br />
studentku<br />
u policejní akademie Miu Krügerovou. Ani s pomocí její intuice<br />
se však nevyhnou všem falešným stopám, které jim zanechává pomatený<br />
vrah posedlý vizuální dokonalostí. Podaří se nakonec dopadnout muže,<br />
jenž má<br />
hrůzné činy na svědomí?<br />
www.albatrosmedia.cz
38<br />
ROZHOVOR<br />
Strach je naše<br />
varovná kontrolka<br />
text: Martina Vlčková<br />
foto: Euromedia<br />
Příběhy založené na zločinu lákají Josefa Klímu<br />
nejenom jako investigativního novináře a scenáristu,<br />
ale i jako spisovatele. Na kontě jich má kolem čtyřiceti<br />
a většina z nich vychází z reality. Týká se to i toho<br />
posledního s názvem Smrt s odkladem, který se<br />
ke čtenářům dostane během října a kombinuje<br />
současnost s minulostí.<br />
Hlavní postavou vaší nové knížky je<br />
atraktivní vyšetřovatelka Klára Radová,<br />
kterou jste „obsadil“ už do dvou svých<br />
detektivek. Naznačíte, co ji čeká tentokrát?<br />
Čeká ji řešení vraždy výstředního vysokoškolského<br />
profesora, který se převléká za<br />
kontroverzní historické postavy, třeba za<br />
Hitlera nebo Stalina, vydává to za umění<br />
a záměrně provokuje. Jenže ta oběť není<br />
jediná, a navíc nás druhá linka příběhu<br />
zavádí do 80. let minulého století, kde<br />
se na pravidelné letecké lince odehrává<br />
nečekané drama. Chytrý čtenář tuší,<br />
že spolu tyhle dva příběhy souvisí…<br />
Tentokrát ale Kláře půjde o život.<br />
Proč jste si za hrdinku své detektivní<br />
série vybral zrovna ženu?<br />
Rozhodně ne proto, že by to bylo v rámci<br />
všeobecného nástupu feminismu<br />
módní. Měl jsem v hlavě tyhle detektivky<br />
několik let, jen jsem neměl čas se<br />
do nich pustit. Uvědomil jsem si ale,<br />
jak rychle mi přibývají léta a že by bylo<br />
škoda, aby je moje děti našly po mé<br />
smrti v šuplíku. Jako novinář inklinuju<br />
k příběhům uvěřitelným, kde i postavy<br />
jsou ze života. A ženy mají život plastičtější,<br />
protože musí zastávat víc rolí najednou.<br />
Klára nejenže vyšetřuje vraždy, ale<br />
musí se potýkat s více či méně ulítlými<br />
nápady své dospívající dcery, s neduhy<br />
a náladami své stárnoucí matky, a navíc<br />
si vleče – stejně jako v předchozích knihách<br />
– nepříjemné břemeno z minulosti.<br />
Prozradíte, o co se jedná? Co jí komplikuje<br />
život?<br />
Manžel, s nímž má dceru, se ukázal jako<br />
podvodník, okradl spoustu lidí a teď už<br />
se několik let skrývá bůhví kde. Což jí<br />
někteří kolegové jako policistce, která<br />
má podvodníky stíhat, dávají škodolibě<br />
najevo. A do rozvráceného intimního<br />
života jí už v minulých knihách vstoupil<br />
mladší kolega, s nímž případy řeší. Jenže<br />
i tenhle vztah je problematický… Prostě<br />
neví, co řešit dřív.
Jak byste Kláru popsal čtenářům, kteří<br />
s ní zatím neměli tu čest?<br />
Navenek ostrá, sportovní typ, ale uvnitř<br />
citlivá a zranitelná. Což se právě snaží<br />
tou ostrostí zamaskovat.<br />
Jak váš nový krimi příběh vznikal?<br />
Tu starou zápletku mám v hlavě už<br />
z 80. let. To ostatní včetně charakterů<br />
některých postav se mi nabalilo<br />
postupně v rámci mé novinářské práce.<br />
Samo psaní mi pak trvalo asi půl roku.<br />
Tentokrát jde o opravdu veliký příběh<br />
rozkročený doširoka v čase až ke starým<br />
praktikám StB. Dal mi docela práci,<br />
protože jsem si musel shánět informace<br />
dnes už obtížně dostupné. Třeba letový<br />
řád Praha-Karlovy Vary z 80. let nebo<br />
reálie, které jsem už zapomněl, přestože<br />
jsem v té době žil.<br />
Co vás na psaní detektivek vlastně<br />
baví?<br />
Vymýšlet originální zápletky, a přitom<br />
zpracovat témata, která mají kořeny<br />
v realitě. Ze zhruba čtyřiceti knih, které<br />
jsem vydal, vychází spousta z příběhů,<br />
na které jsem narazil jako novinář, ale<br />
nemohl jsem je novinářsky zpracovat,<br />
protože mi chyběly důkazy. A pak je tu<br />
důvod číslo dvě – snaha dostat detektivku<br />
co nejblíž ke skutečné literatuře.<br />
Jazykem, stavbou, psychologickým<br />
přesahem.<br />
A proč podle vás tak baví čtenáře<br />
a televizní diváky? Máte pro to nějaké<br />
vysvětlení?<br />
Myslím, že spoustu lidí baví řešit hlavolamy<br />
a zároveň navštívit jiný, nebezpečný<br />
svět, aniž by museli riskovat, že<br />
na to nějakým způsobem doplatí. To<br />
napětí je fascinující. I já čtu před spaním<br />
většinou detektivky. Na rozdíl od těch<br />
skutečných, které natáčím jako reportér,<br />
v nich vítězí dobro nad zlem, takže<br />
vlastně happy end.<br />
Ovšem pak existuje strach, který<br />
škodí…<br />
Ano, dlouhodobý stres, obavy z nemoci,<br />
z následků nemoci, z toho, že neufinancujeme<br />
zdražování energií i všeho<br />
ostatního. Ještě větší strach teď zažívají<br />
Ukrajinci ve svých bombardovaných<br />
městech. Tenhle strach může skutečně<br />
nějakou nemoc přivolat, protože naše<br />
tělo funguje psychosomaticky. Často<br />
se mě lidi ptají, jestli jsem se já sám bál<br />
nebo se bojím, když pracuju na nějaké<br />
ožehavé reportáži. Přiznávám, že občas<br />
jsem se bál v 90. letech. Ta byla opravdu<br />
divoká a často nám vyhrožovali. Ale<br />
jen jednou jsem měl asi na tři neděle<br />
ochranku.<br />
Jaký je podle vás stav investigativní<br />
žurnalistiky v Čechách?<br />
Dobrých novinářů je u nás pořád dost.<br />
Problémem jsou výstupy těch informací.<br />
Ztratí se totiž v chaosu nesčetných<br />
webů, sociálních sítí a řetězových mailů,<br />
které přinášejí dezinformace. Takže<br />
zatímco seriózní novinář pracuje na<br />
nějakém velkém případu týdny – musí<br />
studovat dokumenty, hledat svědky<br />
a přemlouvat je, aby mluvili, nahánět<br />
podezřelé a všechno si ověřovat, tak<br />
dezinformátor dvakrát klikne a pustí do<br />
stejného vzorku populace polopravdu<br />
nebo vyloženou lež. A lidi jí věří víc než<br />
pravdě, protože splňuje jejich představy<br />
o tom, jak to vlastně bylo.<br />
Na čem aktuálně pracujete? Co chystáte<br />
pro nejbližší měsíce?<br />
Kromě toho, že natáčím reportáže na<br />
Seznamu, píšu další knížku. Je podle<br />
mého seriálu, který natočila Prima<br />
a teprve přijde na obrazovky. Volně<br />
zpracovává kauzu premiéra Nečase<br />
a ředitelky jeho sekretariátu Nagyové. Je<br />
zajímavé sledovat, jak jedna průměrná<br />
žena může postupně ovládnout vrcholového<br />
politika a vlastně řídit skrytě stát.<br />
JOSEF KLÍMA (* 1951)<br />
Rodák z Dobřichovic (okres Prahazápad)<br />
vystudoval gymnázium<br />
a poté Fakultu žurnalistiky UK. Je<br />
považován za předního českého<br />
investigativního novináře a na kontě<br />
má řadu prestižních ocenění (např.<br />
Cenu Ferdinanda Peroutky či Cenu<br />
Jana Beneše). Za své scénáře obdržel<br />
cenu Elsa a je také několikanásobným<br />
držitelem ceny TýTý za publicistiku.<br />
Stál u zrodu časopisu Reflex<br />
a pořadu Na vlastní oči – prvního<br />
investigativního televizního pořadu<br />
u nás. Jako spisovatel se věnuje<br />
literatuře faktu a detektivkám. Je<br />
také autorem televizních scénářů<br />
(např. seriály Expozitura nebo<br />
Reportérka). Aktuálně pracuje jako<br />
reportér na Seznamu.<br />
vznikají nečekané muzikantské klenoty.<br />
Třeba když začali zničehonic improvizovat<br />
houslista Jan Hrubý a flétnista Jiří<br />
Stivín a my ostatní jsme raději ztichli. Byl<br />
to – vedle koncertu Erika Claptona – můj<br />
nejsilnější hudební zážitek tohoto roku.<br />
A jaká vás letos zaujala kniha?<br />
Mám postel obloženou knihami, protože<br />
nestíhám číst jindy než před spaním.<br />
Jak už jsem řekl, mám rád detektivky.<br />
Anebo sáhnu po inteligentním špionážním<br />
thrilleru s politickým přesahem.<br />
Naposledy jsem si moc užil Follettovo<br />
Nikdy.<br />
39<br />
Co si vlastně myslíte o strachu? Je<br />
na něm z vašeho pohledu třeba něco<br />
pozitivního?<br />
Podle mě je strach naše varovná kontrolka.<br />
Uchrání nás před spoustou situací,<br />
v nichž by nám mohlo hrozit nebezpečí.<br />
Díky strachu jsme opatrnější. A pak je<br />
strach motivační. Jako student jsem cítil<br />
strach před zkouškami, jako mladý fotbalista<br />
jsem se bál, že zklamu. Vybudilo<br />
to ve mně patřičný adrenalin, mobilizovalo<br />
to mé nejlepší schopnosti.<br />
Vaším velkým koníčkem je hudba. Co<br />
vám dává?<br />
Muzika mi velmi pomáhá vyplavit<br />
z vědomí tragédie a smutné příběhy,<br />
v nichž se pohybuju coby reportér.<br />
Máme trio – dvě kytary plus klávesy<br />
a hrajeme svoje písničky. Ale rád si<br />
zajdu zahrát i jen tak do hospody<br />
v Dobřichovicích, kde žiju, směsku od<br />
Suchého až po Olympik. Chodí tam<br />
i profíci, s některými jsem v sedmnácti<br />
začínal hrát bigbít. Musím říct, že tam<br />
Kalibr, 299 Kč, vychází <strong>14</strong>. října
40<br />
TIP REDAKCE<br />
Fabian Risk<br />
Panteon literárních detektivů současnosti – 12<br />
Někdy je potřeba užít<br />
si trochu té drsné<br />
a nekompromisní divočiny.<br />
Severské detektivky jsou<br />
obecně známé sklonem<br />
k depresím, temnotě<br />
a brutalitě. Detektiv Fabian<br />
Risk a jeho švédští i dánští<br />
kolegové z kriminálky se<br />
v tom všem doslova topí –<br />
a často se dá jen stěží určit,<br />
kdo stojí na světlé, a kdo<br />
na temné straně síly…<br />
text: Jiří Popiolek<br />
foto: Euromedia<br />
Poučený čtenář si často se zájmem<br />
říká – kam až jsou ti spisovatelé schopni<br />
zajít, aby mě zaujali, čím chtějí přebít své<br />
slavné a známé předchůdce a jaké hrůzy<br />
vymyslí, ať jsem dostatečně šokován,<br />
kolik dějových linií spletou dohromady,<br />
aby si připravili půdu pro nečekané<br />
zvraty…<br />
Přiznám se upřímně, že bych tohle jako<br />
autor nechtěl řešit, poté co bych se<br />
seznámil s Fabianem Riskem. Protože<br />
jakýkoli krok do ještě temnějších vod než<br />
jaké nám servíruje švédský spisovatel<br />
Stefan Ahnhem, už s trochou nadsázky<br />
zavání ztrátou osobní pověsti, a v horším<br />
případě i obviněním ze sadismu<br />
a perverze…<br />
Trampoty<br />
osamělého vlka<br />
Fabian Risk je kvůli blíže nespecifikovanému<br />
incidentu nucen skončit na<br />
stockholmské kriminálce a stěhuje se<br />
do rodného Helsingborgu, přístavního<br />
města, které spojuje Švédsko s nedalekým<br />
Dánskem (což je pro samotný děj<br />
Spisovatel Stefan Ahnhem při návštěvě Prahy s českým vydání své knihy<br />
Osmnáct pod nulou<br />
důležité, neboť Ahnhem se v pověstné<br />
nenávisti, která mezi oběma národy<br />
panuje, místy doslova vyžívá).<br />
Krátkou dovolenou hodlá Risk využít<br />
i k tomu, aby se pokusil slepit značně<br />
narušené vztahy se svou manželkou Sonjou,<br />
a také s oběma dětmi – pubertálním<br />
Theodorem, nezdravě se uzavírajícím do<br />
sebe, a malou Matildou.<br />
Jenže nic takového mu není dopřáno,<br />
v letním, sluncem vyhřátém a přívětivém<br />
Helsingborgu totiž začíná řádit brutální<br />
vrah, který se soustřeďuje na dávnou Riskovu<br />
třídu ze základní školy – a jako první<br />
oběti si vybral dva násilníky, již si kdysi<br />
libovali v drsné šikaně svých spolužáků.<br />
Fabian váhá mezi dovolenou s rodinou<br />
a povinností, která pro něj představuje<br />
vyšetřování případu – a i když mu rozum<br />
velí držet se v pozadí a věnovat se<br />
manželce a dětem, ví, že jeho policajtská<br />
povaha mu zůstat stranou<br />
nedovolí…<br />
Nicméně ani počátek spolupráce<br />
s novým týmem rozhodně není ideální.<br />
Risk má problémy s autoritami a rád<br />
pracuje na vlastní pěst (což sice má<br />
na jednu stranu výsledky v podobě<br />
obrovského posunu ve vyšetřování,<br />
ale na stranu druhou jakákoli taková<br />
partyzánština vyvolá u pachatele<br />
reakci přinášející další nálož mrtvol).<br />
A hlavně – jakožto spolužák zavražděných,<br />
dávnou dětskou láskou spojený<br />
s manželkou jedné z obětí, patří i on<br />
zpočátku mezi podezřelé. Zvlášť když<br />
některé kroky, jež podnikl, s nikým<br />
nekonzultoval…
Ráj sériových vrahů<br />
Už ve článku o Harrym Holeovi jsem<br />
naznačoval, že u severských detektivek<br />
občas člověk získává pocit, že sever<br />
Evropy je místo, kde všichni nezřízeně<br />
pijí alkohol, mají sebevražedné sklony –<br />
anebo si svou frustraci vybíjejí tím, že se<br />
z nich stávají sérioví vrazi. Nejlépe pak<br />
v podobě mimořádně inteligentních<br />
sociopatů, kteří mají potřebu hrát si<br />
s policií a různě své oběti aranžovat, aby<br />
policii i veřejnost co nejvíc vydráždili…<br />
Tady je vše dovedeno do extrému –<br />
intenzivního, sevřeného, vyprávějícího<br />
na ploše šesti rozsáhlých knih příběh<br />
o zlu, osobnostním rozkladu a toxických<br />
vztazích (pracovních i partnerských),<br />
které člověka rozežírají tak, až začne<br />
jednat zkratkovitě.<br />
Risk na rozdíl od Holea ještě svým<br />
způsobem má šanci z této mizérie na<br />
počátku vybřednout a začít fungovat<br />
normálně – jeho rodina má sice k harmonii<br />
daleko, ale aspoň se všichni naoko<br />
snaží s tím něco dělat. Jenže každá<br />
snaha se míjí ve výsledku účinkem,<br />
pojítek mezi manželi a jejich dětmi<br />
je minimum, každá i domnělá křivda<br />
postupně bobtná do olbřímích rozměrů<br />
– a mlčení, nepochopení i nezájem<br />
postupně jakoukoli trochu upřímnější<br />
komunikaci znemožňují.<br />
Riskův osud je tak ještě horší než ten<br />
Holeův – protože oba jsou sice stejní<br />
STEFAN AHNHEM<br />
(* 1966)<br />
Švédský scenárista a spisovatel,<br />
se narodil ve Stockholmu, kde<br />
dodnes žije s manželkou a čtyřmi<br />
dětmi. Dvacet let působil jako<br />
televizní a filmový scenárista,<br />
mimo jiné napsal čtyři epizody<br />
detektivního seriálu Wallander<br />
natočeného podle slavné předlohy<br />
Henninga Mankella. Je ale<br />
i autorem řady původních i adaptovaných<br />
scénářů rozličných žánrů<br />
– od komedií po thrillery. Jako<br />
spisovatel debutoval v roce 20<strong>14</strong><br />
první knihou s hlavním hrdinou<br />
Fabianem Riskem, nazvanou Oběť<br />
bez tváře. Dnes má série šest dílů,<br />
zatím poslední, Poslední hřebík,<br />
vyšel v originále v loňském roce.<br />
vlci samotáři, ale u Riska sledujeme<br />
postupný rozklad v přímém přenosu,<br />
a to má zejména pro jeho děti fatální<br />
následky.<br />
Jeden velký temný<br />
příběh<br />
Působivost celé série je podepřena i tím,<br />
že šest Ahnhemových románů tvoří<br />
vlastně jeden celek – příběh vyprávěný<br />
na poměrně malé ploše dvou<br />
let, 2010–2012. Po Oběti bez tváře se<br />
v prequelu Devátý hrob děj vrací k událostem,<br />
které vedly k Riskovu odchodu<br />
ze Stockholmu –, a pak plynule pokračuje<br />
dál až k jakémusi dílčímu završení<br />
v Posledním hřebíku.<br />
Díky tomu může Ahnhem detailněji pracovat<br />
i s psychologií jednotlivých postav,<br />
krok za krokem čtenáře seznamovat<br />
s jejich vnitřními démony – a posléze<br />
nešťastníky smetat jako kuželky při<br />
bowlingu do propasti nepříčetnosti.<br />
Málokterý z hrdinů kroužících kolem<br />
Riska tomuto martyriu unikne – a alkohol<br />
je tak pro ně nakonec ten nejmenší<br />
problém. Koketerie s nacisty, sklony<br />
k vraždění, znásilňování mladých žen, to<br />
všechno bují hluboko v podhoubí obou<br />
klíčových kriminálních úřadů – toho<br />
švédského i dánského –, které i přes<br />
často až iracionální nevraživost musí na<br />
mnoha případech spolupracovat.<br />
Což v praxi vypadá tak, že si házejí<br />
klacky pod nohy, zatajují si důležité<br />
informace a vzájemně se obviňují<br />
z toho, že se vyšetřování nevyvíjí, jak by<br />
mělo. A profituje na tom vždycky hlavně<br />
samotný vrah…<br />
Démoni velkého<br />
vypravěče<br />
Stefan Ahnhem ve svých románech<br />
jednoznačně zúročil dlouhá léta, kdy<br />
působil jako filmový a televizní scenárista.<br />
Vypráví tak sugestivně a živě, že<br />
všechno, co se na řádcích děje, si čtenář<br />
představuje skoro jako obraz na plátně.<br />
Což zvlášť při naturalistických popisech<br />
násilností i obětí brutálních vražd<br />
(hlava sežraná potkany, střeva na silnici,<br />
vražda petardou, fantazii se zde meze<br />
nekladou) přináší nesmírně silný, i když<br />
nejednoznačný zážitek.<br />
Série Fabian Risk<br />
Oběť bez tváře<br />
(orig. 20<strong>14</strong>, česky<br />
2017)<br />
Osmnáct pod<br />
nulou (2016,<br />
česky 2019)<br />
X způsobů smrti<br />
(2019, česky<br />
2020)<br />
Také jednotlivé proplétající se linie,<br />
které prostupují napříč kapitolami<br />
i řádky, a nakonec skvěle zapadnou<br />
do celkového obrazu, tříbí čtenářovu<br />
fantazii – Ahnhem dokonale umí svádět<br />
na falešné stopy, přičemž používá<br />
rozsáhlou škálu literárních prostředků.<br />
Umně pracuje s flashbacky, s nespolehlivým<br />
vypravěčem – a v podstatě pořád<br />
tlačí na pilu (v pozitivním slova smyslu).<br />
Myslíte si, že už jste v knihách zažili<br />
všechno? Ale kdepak, to nejhorší vás<br />
ještě čeká…<br />
Devátý hrob<br />
(2015, česky<br />
2018)<br />
Motiv X (2018,<br />
česky 2019)<br />
Poslední hřebík<br />
(2021, česky<br />
2022)<br />
Série o Fabianu Riskovi patří i v rámci<br />
už tak dost drsných severských detektivek<br />
k tomu extrémnímu, a rozhodně<br />
by se jí měly vyhnout slabé povahy. Nicméně<br />
nic to neubírá na tom, jak dokonale<br />
je odvyprávěna, na její inteligenci<br />
– ani na tom, že pod vším tím krvavým<br />
nátěrem se pořád skrývají poctivé,<br />
skvěle vymyšlené detektivky, při nichž<br />
musí být čtenář stále ve střehu.<br />
41
Havraní dvůr // Viktorie Veselá<br />
Nechat si narůst křídla<br />
nemusí vždy znamenat svobodu.<br />
42<br />
RECENZE<br />
Havraní dvůr, tak se říká klášteru svaté<br />
Magdaleny na vršku kopce, který je<br />
opředen mnoha legendami. Lidé si<br />
vypráví o tajemných řeholnicích, které<br />
tam po léta sídlí. Každý, kdo prošel<br />
bránou staré budovy, už se prý nikdy<br />
nevrátil. Proč by se taky vracel, když tam<br />
o něj bude královsky postaráno?<br />
Grizelda, kterou příběhy o klášteře vždy<br />
přitahovaly, se na místo vydává a doufá,<br />
že i ona tam nalezne štěstí a šanci na<br />
lepší život. Myslí si, že nemá co ztratit,<br />
ale opak je pravdou. Protože co je cennější<br />
než lidská svoboda a vlastní život?<br />
Nad celým klášterem vládne pevnou<br />
rukou abatyše se svou poddajnou přisluhovačkou,<br />
která jí ze strachu věrně<br />
slouží. Abatyše nestrpí odmlouvání<br />
a odvážná Grizelda, která se její nadvládě<br />
zatím zcela nepodvolila, je jí trnem<br />
v oku. Už krátce po svém příchodu si<br />
hlavní hrdinka uvědomí, jakou chybu<br />
udělala, když uvěřila povídačkám.<br />
Mladá dívka Grizelda se vydává prozkoumat Trnitý vrch kláštera svaté<br />
Magdaleny, který je opředený řadou legend a v kraji mu neřeknou jinak<br />
než Havraní dvůr. To místo skrývá něco zlověstného a traduje se, že ho<br />
obývá společenství havraních řeholnic. Grizelda doufá, že se jí podaří<br />
mezi ně proniknout a zajistit si tak lepší život pro sebe i pro svou tetu.<br />
Netuší však, že se hned po příchodu všechny její sny promění v prach<br />
a stejně jako ostatní sestry řádu se stane zajatkyní a služebnicí kruté abatyše,<br />
která nemá slitování s žádným živým tvorem.<br />
V klášteře totiž není nic tak, jak si představovala.<br />
To nejhorší ji však teprve čeká.<br />
Podaří se statečné dívce postavit proti její moci a prolomit po staletí trvající<br />
kletbu? Dokáže zachránit sebe a další sestry před utrpením a smrtí na<br />
obětišti? A odhalí temné tajemství kláštera a jeho nočních návštěvníků?<br />
Času není nazbyt, úplněk se blíží a jedna z nich už brzy skončí bezbranná<br />
ve spárech šelem...<br />
Tresty pomstychtivé abatyše či staletá<br />
kletba vyžadující krutou obět... To vše<br />
musí Grizelda zažít na vlastní kůži. Každý<br />
den bojuje sama se sebou, zda se má<br />
podvolit nebo vzdorovat.<br />
Autorka nám předkládá jednoduchý<br />
svět s velmi originální zápletkou a magií.<br />
Havraní dvůr není nijak náročný na<br />
čtení, postav není mnoho a snadno se<br />
v nich zorientujete. Brzy po vstupu do<br />
kláštera se odhaluje jen zlomek tajemství,<br />
které zatoužíte společně s hrdinkou<br />
odhalit, a tak jste nuceni číst dál a dál.<br />
Je to jen malá ochutnávka z mnoha<br />
dalších záhad, která klášter a jeho řeholnice<br />
skrývají a která nám Viktorie Veselá<br />
postupně velmi promyšleně odkrývá.<br />
Co tedy na Grizeldu v klášteře čeká?<br />
Jsou havraní řeholnice a tajemná kletba<br />
jen povídačky nudících se vesničanů?<br />
Rosier, 359 Kč, vychází 13. října<br />
V příběhu nacházíme klasické prvky<br />
jako boj dobra se zlem, ale vypráví také<br />
o důvěře, přátelství a odvaze bojovat za<br />
svobodu a spravedlnost.<br />
Kniha má spád a neodložíte ji, dokud<br />
o Havraním dvoru nezjistíte celou<br />
pravdu. A na havrany se po přečtení<br />
knihy už nikdy nebudete dívat stejně<br />
jako dřív.<br />
Štěpánka Levá<br />
Často kladené otázky o vesmíru // Jorge Cham a Daniel Whiteson<br />
Práh, 469 Kč, již vyšlo<br />
Tato kniha je o vesmíru, jak už název<br />
napovídá. A z vás se po jejím přečtení<br />
stane hvězda. Ať už půjde o diskusi se<br />
sousedem na téma mimozemských<br />
civilizací anebo při horkých chvilkách<br />
nad učebnicí s dítětem.<br />
Budete dumat, hloubat, divit se,<br />
smát se. A na závěr si pomyslíte,<br />
jak je možné, že kniha vyšla až teď.<br />
Osvědčená dvojice Cham a Whiteson si<br />
své čtenáře získali už jednou podobně<br />
laděným dílem s názvem O čem<br />
víme prd.<br />
Jorge Cham má doktorát z robotiky. Je<br />
ale také tvůrcem a ilustrátorem populárního<br />
komiksu. Daniel Whiteson je<br />
profesorem fyziky a astronomie, kromě<br />
jiného se podílí na výzkumu ve Velkém<br />
hadronovém urychlovači v CERNu.<br />
Spojením sil představili světu knihu<br />
plnou slunce, galaxií, hvězd, mimozemšťanů,<br />
Einsteina i Newtona, kvarků,<br />
kvantového pole.<br />
A ať se propadnu do černé díry, jestli<br />
se nebudete smát na každé jednotlivé<br />
stránce. Kapitoly knihy jsou složeny<br />
z otázek – přátel, čtenářů, známých.<br />
Otázky, které spojují celý svět. Jsou to<br />
témata, která napadají každého.<br />
Pravděpodobnost, že ve vesmíru<br />
existuje další, jiný život, je veliká. Jen<br />
v naší Galaxii se nachází zhruba 250<br />
miliard hvězd. Každá asi pátá hvězda<br />
má planetu podobnou Zemi. Tak<br />
v čem je problém…? Také jste doteď<br />
žili v přesvědčení, že kosmologická<br />
teorie vývoje vesmíru je nutně provázena<br />
hlukem, ranami, výbuchem,<br />
zkrátka velkým třeskem? Tak si na vznik<br />
vesmíru vzpomeňte poté, co zaděláte<br />
těsto na kynutou buchtu nebo chléb.<br />
To má totiž se skutečností více společného.<br />
Úplně jsem zapomněla jednu<br />
podstatnou skupinu čtenářů. Nadšenci<br />
pro sci-fi. Pro ně je tato kniha novodobou<br />
biblí. Stanete se hrdiny typu Keanu<br />
Reeves (pokud jste jeho fanoušky)<br />
a objevíte možnosti teleportace, červích<br />
děr, černých děr a budete zkoumat, zda<br />
je možné zřídit si letní sídlo na Marsu.<br />
Malá nápověda. Museli byste vyřešit<br />
absenci tekuté vody na povrchu, průměrnou<br />
teplotu minus 63 °C, nejspíš<br />
byste nemohli dýchat. Nadýmání je nic<br />
moc a většinou se mu snažíme zamezit,<br />
ale díky planetárnímu nadýmání máme<br />
vzduch, který dýcháme. K tomu všemu<br />
by nás ohrožovalo kosmické záření. Jak<br />
to vyřešit? S vtipem, ale hlavně s neuvěřitelným<br />
množstvím znalostí vám vše<br />
osvětlí dvojice Cham a Whiteson. Právě<br />
teď chcete dělat něco jiného? Koupit<br />
knihu Často kladené otázky o vesmíru?<br />
Schovat se před světem? K tomu teleportaci<br />
naštěstí nepotřebujete!<br />
Humor, srozumitelnost, nadhled, ale<br />
také legrační a výstižné ilustrace jsou<br />
pomyslnou hvězdičkou v knižní galaxii.<br />
Silvie Ulrichová
Metafora, 479 Kč, již vyšlo<br />
Čtyři múzy<br />
Čtyři múzy přinášejí dosud neznámý příběh čtyř žen, jež žily na začátku minulého století<br />
v bouřlivě se měnící Vídni, propadly uhrančivému kouzlu osobnosti malíře Egona<br />
Schieleho a staly se neoddělitelnou částí jeho umění.<br />
Říjen 1912<br />
Edith udělá krok k oknu, aby se podívala důkladněji. Prsty přitiskne ke sklu a její dotek<br />
a dech zanechávají na chladné tabuli viditelné stopy.<br />
„Ššš, už se vrací,“ řekne Adele.<br />
Dole pod nimi zápasí tmavovlasý muž, štíhlý a neupravený, s tíhou malířského stojanu,<br />
který je vyšší než on. Muž je bledý a v místech, jež Adele nedokáže pořádně určit,<br />
vypadá propadle.<br />
„Božínku, teď je to jasné!“ Edith se prudce otočí a luskne Adele prsty před obličejem.<br />
„Vzhůru do blázince, drahá sestřičko, zachvátilo tě šílenství. Jediné, co tenhle neupravený<br />
exemplář nabízí a co by mohlo upoutat tvoji pozornost, je to, že není úplně prošedivělý.“<br />
Adele hodí polštářem s třásněmi a zasáhne sestru přímo do hrudi.<br />
„Troška vzrušení by tě nezabila,“ opáčí.<br />
„A kdo je podle tebe ona?“ Edith, tázavě zvedne obočí a ukáže na mladou ženu, která vyšla z budovy stejnými dveřmi, aby<br />
odnesla zavazadlo. „Jeho služka?“<br />
Dotyčná žena Adele připadá jako pouliční holka, která sem přišla nabízet své zboží. Zastaví se, aby ulevila svým prstům.<br />
„No, třeba by to mohla být jeho služka.“ Adele našpulí rty a přivře oči. „Manželka to být nemůže. Možná jeho sestra?“<br />
Žena pod nimi není zrovna nějaká velká krasavice. Šaty má nelichotivé a fádní, žádná zručná krejčovina, kterou sestry berou<br />
jako něco samozřejmého. Ale čím déle Adele tu chudinku pozoruje, tím spíš je nucena neochotně připustit, že má v sobě něco<br />
přitažlivého: růžovou pleť, velké oči, něžné výrazné rty a spoustu hustých vlasů rezavě červené barvy.<br />
„Tak pojď! Už se nemůžeme zdržovat,“ varuje ji Edith. „Papá bude zuřit. Mladé dámy se nikdy nesmí snížit pod svou úroveň,“ pronese<br />
hlubokým hlasem a napodobí tak otcovy opakované pokyny. „A toto nestydaté špehování je hluboce pod tvou úroveň.“<br />
43<br />
UKÁZKA<br />
MRAZIVÉ DETEKTIVKY<br />
OD JOSEFA KLÍMY!<br />
UŽ MÁTE VŠECHNY?<br />
Sympatická vyšetřovatelka. Děsivé vraždy. Budete číst celou noc!
44<br />
ROZHOVOR<br />
Audiokniha<br />
je pro mě<br />
dílo okamžiku<br />
text: Michaela Merglová<br />
foto: OneHotBook,<br />
Tomáš Zumr<br />
Audioknihy ze série o komisaři Maigretovi vycházejí ve<br />
vydavatelství OneHotBook už bezmála šest let. Svůj hlas<br />
jim propůjčuje Jan Vlasák, jenž v roce 2019 získal ocenění<br />
pro nejlepšího interpreta za audioknihu Maigret na<br />
dovolené. Nyní namluvil novinku Maigret váhá.<br />
Maigreta nahráváte od roku 2016<br />
a spolu s režisérem Hynkem<br />
Pekárkem jste natočili už 12 dílů. Jak<br />
vaše spolupráce probíhá?<br />
Pan Pekárek je profesionál, čímž je<br />
řečeno všechno. Jako režisér je dokonalý.<br />
Nechá člověka v klidu pracovat,<br />
ale neodpustí zároveň žádné technické<br />
ani významové chyby, kdyby mi v textu<br />
třeba něco uniklo nebo jsem to úplně<br />
nepochopil. Díky tomu je pak jistota, že<br />
bude výsledný produkt čistý.<br />
Za maigretovskou sérií je nejen<br />
mnoho let, ale také spousta hodin<br />
práce. Dohromady ty audioknihy<br />
aktuálně obsahují bezmála 60 hodin<br />
čistého času poslechu…<br />
Panebože! Tolik? To mi spadla brada.<br />
Jak vypadá váš proces přípravy<br />
a natáčení?<br />
Běžný postup je přečíst si knihu, hned<br />
jak ji dostanu. Když je jednodušší, stačí<br />
to jednou. Vždycky se snažím zamilovat<br />
se do příběhu, s gustem ho vstřebat<br />
a nechat ho v sobě trochu uzrát.<br />
A nakonec se jde točit. Mám hodně rád<br />
improvizaci, kdy si člověk nic nepřipraví.<br />
Co se týče třeba intonací nebo technických<br />
aspektů, nechávám to na inspiraci<br />
okamžiku. Snažím se jen vcítit do atmosféry<br />
doby, kterou Simenon zachycuje.<br />
Když knihu čtete jako čtenář, postupně<br />
objevujete, co autor zamýšlel, a to je<br />
na celém zážitku to nejpoutavější.<br />
Mám tedy ve zvyku načítat audioknihy<br />
podobným způsobem.<br />
Komisař Maigret je nejznámější literární<br />
postavou belgického spisovatele<br />
Georgese Simenona a časopis People<br />
napsal, že společně s Holmesem<br />
a Poirotem patří do síně slávy fiktivních<br />
detektivů. Jak byste ho popsal?<br />
Je to člověk rozvážný, přemýšlivý, muž<br />
svých zvyků. Trochu konzervativní, ale<br />
zároveň otevřený, aby mohl nasávat<br />
všechny impulsy, které případy<br />
přinášejí.<br />
Holmes, Poirot i Maigret jsou geniální<br />
postavy a mají své kouzlo. Každý je jiný,<br />
ale zároveň jsou všichni úžasně zábavní.<br />
ale přitom je to krásná hra kočky s myší.<br />
Maigret si to skoro až vychutnává, ale ne<br />
nepříjemným způsobem, spíš s profesním<br />
nadšením odhaluje, jak se tomu<br />
člověku dostat na kobylku. Zároveň se mi<br />
líbí, že Maigret nikdy neztrácí lidský rozměr<br />
a vztah k lidem, kteří páchají někdy<br />
i hrůzné činy. Má zvláštní dar vcítění,<br />
vhledu, empatie – takovou příjemnou<br />
lidskou strunu.<br />
Tento případ končí pro Maigreta trochu<br />
neuspokojivým způsobem. Bylo to<br />
neuspokojivé i pro vás?<br />
Bylo to překvapivé. Nemohu sám hodnotit,<br />
zda je to uspokojivé, nebo neuspokojivé,<br />
spíše myslím, že takto to Simenon<br />
opravdu chtěl napsat. Ale rozhodně mě<br />
to překvapilo.<br />
Maigret se objevuje v pětaosmdesáti<br />
literárních dílech. Myslíte, že se ve<br />
vašem podání dočkáme všech z nich?<br />
Já bych si to snad i přál, je to krásná vize,<br />
ale vzhledem k tomu, že mám za sebou<br />
zatím 12 audioknih a bude mi brzy osmdesát,<br />
tak nevím, jestli to stihnu.<br />
Pojďme se podívat na novinku<br />
Maigret váhá. Co byste o ní prozradil,<br />
aniž by posluchači přišli o vyvrcholení<br />
příběhu?<br />
Jsou tam úžasné postavy! Ten, o koho<br />
v případu jde, je zvláštní charakter.<br />
Myslí si, že má všechno dokonale promyšlené,<br />
jeho čin vypadá neprůstřelně,<br />
OneHotBook, 329 Kč, již vyšlo
Mario Puzo: Kmotr<br />
Čte: Oldřich Kaiser<br />
23:18 / 599 Kč<br />
Nejslavnější mafiánská sága sleduje intriky<br />
klanu Corleonů z New Yorku. Don Vito zdejšímu<br />
podsvětí vládne coby nekorunovaný král. Co<br />
si elegantní padrino přeje, je bezodkladně<br />
splněno. Jenže pak se na scéně objeví drogy,<br />
a s těmi hlava rodiny nechce nic mít…<br />
45<br />
AUDIOKNIHY<br />
Audioknižní tipy<br />
vydavatelství OneHotBook<br />
Daniela Fischerová:<br />
Vúdúlínek<br />
Čte: Ivan Trojan<br />
Vychází v říjnu 2022<br />
Olga Stehlíková:<br />
Mojenka<br />
Čte: Tereza Dočkalová<br />
Vychází v říjnu 2022<br />
Na jménu prý nesejde. Jenže zrovna Vúdúlínka<br />
svedlo z cesty. Popletený matrikář zkomolil nalezenci<br />
z pohádkového Krachlesa jméno – a to se teď s černookým<br />
klukem veze jako nomen omen. Zvládne se stát takovým<br />
mizerou, aby nakonec zastrašil i zlo v sobě?<br />
Když její maminka onemocní rakovinou, stává se pro<br />
vyděšenou malou Mojenku útočištěm Matka příroda. Les je<br />
pro ni zdrojem radosti i nečekaných objevů a taky dějištěm<br />
dobrodružství, nad nimiž dospělí kolem ní občas jen<br />
nevěřícně kroutí hlavou.<br />
Aleksander Kaczorowski:<br />
Pražský slabikář – Od Kafky k Havlovi a zpět<br />
Čtou: Igor Bareš, Jan Vondráček<br />
Vychází v říjnu 2022<br />
Lee Child:<br />
Jack Reacher – A přece nezemřeš<br />
Čte: Vasil Fridrich<br />
Vychází v říjnu 2022<br />
Uznávaný polský bohemista se při pohledu na literaturu<br />
o našem hlavním městě nestačí vynadívat – a vynadivit.<br />
Kafka, Hašek, Čapek, Škvorecký, Hrabal, Havel… Jeho čtivé<br />
postřehy o zákrutech moderního českého písemnictví<br />
nabízejí zázračné osvěžení paměti i nám.<br />
Předák neonacistické militantní organizace drží jako<br />
rukojmí neteř prezidenta USA. Jenže s ní náhodou unesl<br />
i Jacka Reachera, někdejšího důstojníka vojenské policie<br />
a jednoho z nejpřesnějších amerických střelců. A ten umí<br />
zabíjet i zapálenou cigaretou…
46<br />
Noční brána // Peter May<br />
RECENZE AUDIOKNIH<br />
Sedmým příběhem Noční brána spisovatel<br />
Peter May zakončuje svou sérii<br />
francouzských detektivek s původem<br />
skotským forenzním biologem Enzem<br />
Macleodem. Tento někdejší lamač<br />
ženských srdcí nedávno překročil šedesátku<br />
a jeho kdysi výrazný rys, pramen<br />
stříbrných vlasů, zmizel mezi ostatními<br />
šedinami. Ačkoliv je už vlastně jednou<br />
nohou v důchodu, není na takový klid<br />
příliš stavěný a po letech intenzivní<br />
práce se cítí trochu zbytečný a nepotřebný.<br />
Když jej proto osloví venkovské<br />
policejní oddělení, aby pomohl s vyšetřováním<br />
vraždy, neváhá příliš dlouho.<br />
Aniž by to tušil, pouští se tím možná do<br />
největšího pátrání své kariéry.<br />
Peter May se tímto novým příběhem<br />
vrací do Francie, aby se rozloučil se svým<br />
oblíbeným hrdinou Enzem Macleodem,<br />
do nějž tak trochu propsal i některé své<br />
vlastní rysy. V Noční bráně se z tohoto<br />
kdysi šarmantního svůdníka stává<br />
usedlý postarší pán, který je v někte-<br />
rých ohledech na hony vzdálený svému<br />
někdejšímu bouřlivému já. Naštěstí to<br />
ovšem neplatí pro jeho schopnosti pátrání<br />
a dedukce.<br />
Vydavatelství OneHotBook se i tentokrát<br />
věrně přidrželo osvědčeného přístupu<br />
a sedmý díl série tak znovu vznikl společnými<br />
silami herce Davida Matáska<br />
a režiséra Michala Bureše. Interpretačně<br />
se Matásek neměl příliš důvod odchylovat<br />
od dosavadního pojetí. Svým typickým<br />
projevem, kdy výrazněji dělí delší<br />
souvětí a dává jeho takto jednotlivým<br />
částem více vyniknout, vypráví nejen<br />
kapitoly ze současnosti, ale i historickou<br />
dějovou linku. V ní si snad ještě více<br />
vychutnává jednotlivé charaktery, pokřivené<br />
okolnostmi války. Jedna postava<br />
se v jeho podání zdá nesympatičtější<br />
než druhá, až posluchač neví, komu<br />
vlastně věřit. A to je nakonec správně,<br />
protože u Maye není nikdy nic tak, jak se<br />
na první pohled zdá. Stejně tak vhodné<br />
jsou hudební předěly, tematicky laděné<br />
OneHotBook, 429 Kč, již vyšlo<br />
dle toho, zda právě oddělují sekci ze<br />
Skotska, dnešní Francie či z doby druhé<br />
světové války.<br />
Tomáš Macháček, naposlech.cz<br />
Přečtěte si nezkrácenou recenzi na<br />
Čte:<br />
David Matásek<br />
Proč nepožádali Evanse? // Agatha Christie<br />
OneHotBook, 369 Kč, již vyšlo<br />
Detektivku Agathy Christie Proč nepožádali<br />
Evanse? mohou kromě čtenářů<br />
znát i diváci, a to hned z několika zpracování.<br />
Nejnověji se ve formě třídílné<br />
minisérie vrátila na televizní obrazovky<br />
v letošním roce pod režijní taktovkou<br />
Hugha Laurieho. Při této příležitosti se<br />
příběhu ujalo i vydavatelství OneHot-<br />
Book a natočilo jej jako audioknihu.<br />
V režii Michala Bureše se sedm a půl<br />
hodiny dlouhé nahrávky zhostil herec<br />
Daniel Bambas. Oba se už sešli při<br />
natáčení několika jiných titulů, mimo<br />
jiné drsné historické detektivky 1793:<br />
Vlk a dráb či thrilleru Karanténa z pera<br />
Petera Maye. Text Proč nepožádali<br />
Evanse? ale od Bambase vyžadoval<br />
zcela odlišné pojetí. Zdaleka totiž není<br />
temným příběhem či psychologicky<br />
propracovaným oříškem, jaký dostává<br />
k rozlousknutí Hercule Poirot. Naopak<br />
jde o odlehčenou, svižnou jízdu krajinou<br />
Walesu a zákoutími hampshirského<br />
hrabství, nepostrádající nejen akci<br />
a napětí, ale ani notnou dávku britského<br />
humoru.<br />
Zamotaný příběh využívá rekvizity<br />
typické pro meziválečnou autorčinu<br />
tvorbu jako falešné identity, převleky či<br />
značnou míru náhody a štěstí v jednání<br />
obou naivních, po dobrodružství<br />
toužících hrdinů. Díky jejich sympatickému<br />
špičkování ale na rozdíl od<br />
jiných podobných příběhů neztrácí<br />
tento román švih a má co říci i dnešním<br />
posluchačům. Ve zvukové adaptaci tím<br />
spíše, protože se jej ujal sebejistý interpret<br />
s lehkým stylem vyprávění, který<br />
celý příběh vypoví v rychlém tempu<br />
bez zbytečného loudání se. V dialozích si<br />
Bambas dosyta užil i ženských rolí, které<br />
ale paroduje jen do té míry, do které si o to<br />
říká samotný příběh. Právě Bambasova<br />
interpretace je jedním z důvodů, které<br />
posluchače přimějí vyposlechnout si příběh<br />
až do pro Agathu netypického finále.<br />
Společnost jim kromě toho dělá i hravá,<br />
trochu kabaretně znějící hudba, která<br />
je sice možná o kousek hlasitější, než by<br />
musela být, ale živelné atmosféře příběhu<br />
dodává ten správný rámec.<br />
Tomáš Macháček, naposlech.cz<br />
Přečtěte si nezkrácenou recenzi na<br />
Čte:<br />
Daniel Bambas
KNIHY Z ARGA,<br />
KTERÉ NESMÍTE MINOUT!<br />
Anglická kuchyně slečny Elizy<br />
ANNABEL ABBSOVÁ<br />
Čtyři vichry<br />
KRISTIN HANNAHOVÁ<br />
#mojeargo<br />
Román o ženě, jež navždy<br />
změnila pojetí knih<br />
o vaření... Příběh nezávislosti<br />
a houževnatosti,<br />
který zároveň oslavuje<br />
kulinářské umění.<br />
Román Čtyři vichry představuje<br />
jedinečný portrét<br />
Ameriky a amerického snu<br />
v podání nezkrotné ženy,<br />
jejíž odvaha a sebeobětování<br />
se staly vzorem pro<br />
celou jednu generaci.<br />
Ohnivé křídlo<br />
J. P. KOSKINEN<br />
Hluboký a krásný příběh<br />
chlapce, který chtěl létat.<br />
V historickém románu<br />
autor zkoumá společenské<br />
i etické problémy, kdy<br />
mocenské poměry panující<br />
v Rusku hrůzně nabývají<br />
na aktuálnosti.<br />
Kluk jménem Vánoce<br />
MATT HAIG<br />
Hrst hlíny<br />
BRAM PRESSER<br />
Vychází 20. 10. 2022<br />
Na pozadí osudů vlastních<br />
prarodičů, kteří se<br />
do Austrálie odstěhovali<br />
po válce z Prahy, přináší<br />
autor románu obecně<br />
platnou zprávu o tom, jak<br />
obtížné je budoucím generacím<br />
zprostředkovat<br />
traumatickou zkušenost,<br />
na niž se přeživší holokaustu<br />
snaží raději zapomenout.<br />
Meteorit z Mušlovky<br />
VERONIKA VALENTOVÁ<br />
Vychází 24. 10. 2022<br />
Příběh vypráví o kouzelném<br />
bělovlasém vousatém<br />
muži, který na Vánoce<br />
nosí dětem dárky.<br />
Koho by napadlo, že i on<br />
kdysi dávno býval malý<br />
chlapec? Jmenoval se<br />
Nikolas, narodil se o Vánocích<br />
a vyrůstal v chudé<br />
rodině kdesi ve Finsku.<br />
Mimořádně úspěšná kniha,<br />
která se dočkala i filmové adaptace. Nádherný<br />
pohádkový příběh pro čtenáře od 8 let.<br />
Vychází 20. 10. 2022<br />
Tušíte, kde se v Praze<br />
nachází lom Mušlovka?<br />
Právě tam totiž pátrají<br />
Tom, Matouš a Bětka<br />
po zkamenělinách. Místo<br />
toho ale naleznou zvláštní<br />
černý kámen ve tvaru vejce,<br />
který přiletěl ze vzdáleného<br />
kouta vesmíru. Od té<br />
chvíle se kamarádi nestačí<br />
divit. Dobrodružná kniha<br />
pro čtenáře od 12 let.<br />
#mojeargo
48<br />
ROZHOVOR<br />
Protože bagr,<br />
tisíckrát jinak<br />
Tak se tiskne digitálně<br />
text a foto: Jan David<br />
Jan Švejda<br />
Jedna jediná kniha tady<br />
leží. Je to fotokniha<br />
o Šumavě. Ne každá<br />
tiskárna totiž zásobuje lidi<br />
četbou. „Tiskneme kde co,<br />
zejména personalizovaně<br />
– od etiket přes manuály<br />
a fotoknihy po velké<br />
reklamy,“ říká Jan<br />
Švejda, jeden ze dvou<br />
spolumajitelů digitální<br />
tiskárny PrintPoint<br />
v Nupakách u Prahy.<br />
Dostaneme se i k jeho<br />
oblíbené knize Smrt je<br />
mým řemeslem, a co mu<br />
její příběh dává do života.<br />
Je to tu překvapivě tiché a čisté.<br />
Snažíme se relativně hodně investovat<br />
do nových strojů a obměňovat je.<br />
Máme pár známých z oboru, kteří byli<br />
kdysi na úrovni a vzhlíželi jsme k nim.<br />
Jenže po skončení leasingů šli jinou<br />
cestou a my jsme nechtěli, abychom<br />
po čase zjistili, že máme v hale trosky.<br />
Zjistili jsme, že když pořád něco kupujeme,<br />
tak nás splátky nutí vydělávat. Je<br />
to motivující, abychom makali, posouvali<br />
se. Díky tomu jsme slušně vybavení.<br />
Třeba v řezacím centru jedeme<br />
všechno přes čárové kódy. Stroj má<br />
kameru, sám si to načte a nařeže.<br />
Na co se díváme teď?<br />
Je to americký stroj na výrobu etiket.<br />
Pořizovali jsme ho během korony,<br />
kdy reklama padala dolů. Řešili<br />
jsme propad zakázek a dostali jsme<br />
se až k výrobě etiket, které naopak<br />
stále rostly.<br />
Etikety nejsou zdaleka jen pivní.<br />
Leží tu různé typy samolepek, třeba<br />
typická kolečka pro jeden velký<br />
kávový řetězec.<br />
Děláme etikety na cokoliv. Tento<br />
stroj díky digitálnímu tisku umožňuje<br />
výrobu personalizovaných etiket<br />
s čárovými kódy, ale zároveň umožňuje<br />
tisknout i flexem, to jsou ty zmíněné<br />
kávové etikety jedné barvy – a náklady<br />
na výrobu jsou pak mnohem nižší. Dělá<br />
i výseky, separaci, vyjede hotové etikety<br />
na kotouči. Jen tedy k němu máme<br />
ještě navíc převíječku.<br />
To je ta věc vedle. Vidím na ní pěkný<br />
nápis Shaolin Kungfu rewinder, to je<br />
tak výkonná?<br />
(smích) Po pravdě, čínských strojů jsme<br />
se ve firmě báli, tento je první. Jenže<br />
jsme ho pořizovali v době, kdy šel trh<br />
do háje, práce bylo málo. Přesto jsme si<br />
koupili ten americký stroj na etikety za<br />
330 tisíc dolarů. Pan prodejce nám ale<br />
zapomněl říct, že pokud zákazník bude<br />
chtít etikety třeba po tisících kouscích,<br />
tak na to potřebujeme další stroj. Nakonec<br />
jsme koupili tento čínský kus železa<br />
za 150 tisíc.<br />
V dolarech?!<br />
Ne! V korunách! (smích) Samozřejmě<br />
jsme nesáhli po první nabídnuté<br />
převíječce a tato se nám osvědčuje.<br />
A k tomu nápisu – máme kolegu<br />
srandistu, který nám to tady vybavuje<br />
podobnými vtipnostmi. Venku na<br />
popelnici zase udělal lebku.<br />
Viděl jsem ji při parkování. Vypadá to,<br />
že tu máte dobrou náladu.<br />
Nejsme firma přímo s rodinnou atmosférou,<br />
jak se občas jinde říkává, ale<br />
snažíme se tu mít dobře. A tady zrovna<br />
sedí náš veselý, multifunkční tiskař<br />
Tomáš. (ukazuje na jednoho muže)<br />
Zrovna o vás mluvíme.
„Slyšel jsem nějaké nadávky,“ zasměje<br />
se Tomáš. „Hážu do té popelnice barvy<br />
a kolegové si stěžovali, že pak mají<br />
špinavé mundúry. Tak jsem ji označil<br />
lebkou.“<br />
Je to stejně nezvyk, být v tiskárně<br />
a nevidět knížku.<br />
Na knihy se nezaměřujeme, protože<br />
jsme digitální provoz, a nikoliv ofsetová<br />
tiskárna. Nesjíždíme tisíce stejných<br />
knih. Když ale někdo potřebuje<br />
na tiskovou konferenci vydat knihu<br />
předem, dát každému novináři jednu,<br />
a z ofsetového tisku má celý náklad<br />
vyjet až za měsíc, tak si u nás objedná<br />
padesát kusů předem. Kdyby od nás<br />
někdo chtěl pět tisíc knížek, je to pro<br />
něj hrozně drahé a vyplatí se to dát na<br />
ofset. Když ale budete chtít pět tisíc<br />
manuálů, každý z nich bude na jiný<br />
bagr, jsme pro vás ta správná volba.<br />
Tady třeba vidíte personalizovaný<br />
manuál pro holandskou firmu. Vyrábí<br />
se v mnoha variantách i jen po jednotlivých<br />
kusech, které pak rozesíláme na<br />
pobočky do celého světa.<br />
Co je ten největší stroj v hale?<br />
Je to tiskový plotr na rolové materiály,<br />
bannery, archové tisky, to znamená<br />
různé dibondy, forexy, kapa desky,<br />
lepenky… Hlavně už umí ledkový<br />
UV tisk.<br />
To znamená co?<br />
Vytvrzuje inkousty ledkovým světlem,<br />
takže z toho vyjíždí už suchý tisk, který<br />
můžeme hned zpracovávat. Dříve tyto<br />
stroje mívaly klasické lampy, které spotřebovávaly<br />
spoustu energie a vydávaly<br />
hodně tepla.<br />
Vidím jednu masivní roli. Co to je?<br />
Nazval bych to eko-textilo-banner,<br />
materiál se používá do obchodů na<br />
promo akce, toho tady jedeme opravdu<br />
hodně. Tohle je třeba zakázka na šest<br />
tisíc metrů.<br />
Délkových?<br />
Čtverečních.<br />
Stalo se, že jste si v tomto ohledu se<br />
zákazníkem neporozuměli?<br />
Dříve jsme s tím někdy bojovali.<br />
(smích) Třeba tato zakázka se pak ještě<br />
rozřezává a pruh má šířku 80 centimetrů,<br />
který se dodává zákazníkovi.<br />
Když jsme to ale kdysi dělali poprvé,<br />
došlo k podobnému nedorozumění.<br />
Objednali jsme materiál, a pak nám ho<br />
tady hromada zbyla. Naštěstí už jsme<br />
zkušenější a doplňující otázky dáváme<br />
také. (smích)<br />
A když popojdeme tady za ten závěs<br />
z průhledných plátů?<br />
Tady je vyřezávací fréza, na které se<br />
dělají třeba různá písmena a 3D nápisy<br />
z dibondových a forexových desek.<br />
Vidím tu vyřezané nápisy „…tady žijí<br />
knihy“.<br />
Děláme pro jednu knihkupeckou síť<br />
všechny nápisy, které mají ve výlohách<br />
prodejen nebo na regálech, jejich<br />
popisy, různé slogany a básničky.<br />
A tady máte hromadu klasických<br />
pivních tácků! Podle potisku můžeme<br />
čtenářů prozradit, že v Tuchoměřicích<br />
bude ve čtvrtek 6. října pivní festival.<br />
Vidíte, a zrovna pivní tácky začaly jako<br />
taková sranda věc. Spousta zakázek<br />
v minulosti vznikla z jakýchsi náhod.<br />
U pivních tácků to bylo tak, že jsme<br />
doma dělali párty a napadlo mě, že<br />
bychom si je mohli vyrobit. Spoustě<br />
lidí se to líbilo, začali jsme dělat sto<br />
kusové série…<br />
To se vyplatí?<br />
Právě že nevyplatí! (smích) Nedává<br />
smysl zdržovat se při velké kampani za<br />
milion, kdy vám do toho volá paní, že<br />
bude mít svatbu a potřebuje pivní tácky.<br />
Vyřešili jsme to tak, že jsme na tácky<br />
nasadili vyšší cenu, se kterou můžeme<br />
být oboustranně spokojení – klient i my.<br />
Podobně zajímavým produktem, který<br />
měl obrovský úspěch, byl náš kalendář,<br />
kde byla místo jmen nejčastější<br />
příjmení. Nebo v případě větších firem<br />
příjmení jejich pracovníků.<br />
Tady na tom stroji vidím první knihu!<br />
Fotoknihu o Šumavě. Povězte mi ještě,<br />
protože mluvíme pro magazín Knihkupec,<br />
jakou knihu máte rád?<br />
Kniha, která mě hodně zaujala a četl<br />
jsem ji víckrát, je Smrt je mým řemeslem.<br />
I když o takové knize je divné říct,<br />
že ji má člověk rád.<br />
Rozumím. Kdysi jsem ji četl mnohokrát,<br />
od Roberta Merleho. Je drsné<br />
rozumět vývoji hlavní postavy, která<br />
za druhé světové války nechává bez<br />
lítosti zplynovat miliony lidí.<br />
Hlavně si tento model kolikrát převádím<br />
i do dnešní doby. Když někdo<br />
postupně začne dělat něco špatného,<br />
třeba někteří politici, a zároveň vůbec<br />
nevnímají, že je to špatné. A nemusí to<br />
být tak brutální jako v knize. Začíná to<br />
na drobnostech, jako je třeba špatné<br />
parkování na invalidech, a pak nevidíte,<br />
že se postupně chováte – s prominutím<br />
– jako kretén. Občas se díky této knize<br />
snažím podívat na svůj život s odstupem,<br />
jestli něco nedělám blbě sám. A ta<br />
fotokniha o Šumavě, jak jste si všimnul…<br />
S výrobou fotoknih jsme začínali<br />
ještě v době, kdy o nich v Česku skoro<br />
nikdo neslyšel.<br />
Martin Kovář<br />
S Janem Švejdou jsou nejen spolumajitelé<br />
digitální tiskárny PrintPoint, ale<br />
také dlouholetí kamarádi a někdejší<br />
spolužáci. Jejich firma s 22 zaměstnanci<br />
se i přes covidová omezení vypracovala<br />
na 5500 zakázek ročně a obrat 60<br />
milionů.<br />
Co je to, co vás živí, a podle všeho<br />
i baví?<br />
Jsou to zejména velké firmy s řetězci<br />
vlastních prodejen, pro které děláme<br />
ideálně všechny tiskoviny od výzdoby<br />
poboček až po komunikaci se zákazníky<br />
třeba v rámci sezónních kampaní. Zároveň<br />
se zaměřujeme na výrobu designu<br />
pro prodejny. Spolupracujeme s koncovými<br />
zákazníky, jako je třeba Globus,<br />
ale také s velkými produkčními agenturami,<br />
kde jsme vázáni mlčenlivostí.<br />
Co všechno zahrnuje zmíněný design?<br />
Jsou to věci od výloh, přes návleky bezpečnostních<br />
bran, po design prodejních<br />
prostor a regálů. V rámci sezónních<br />
kampaní děláme vše od podlahových<br />
samolepek po závěsné předměty do<br />
prostoru. V tom máme největší objem<br />
zakázek.<br />
Alespoň jedna osobní otázka – máte<br />
doma vlastní tapety?<br />
Máme doma dvě tapety, protože mám<br />
dva syny. Každému jsem nechal udělat<br />
jako překvapení tapetu s tématikou<br />
sportu, kterému se věnují. Je to i trochu<br />
legrace, vpašoval jsem tam pro ně<br />
i dobré rady tatínka. (smích)<br />
49
50<br />
PROMOTION<br />
GATE otvírá bránu do světa<br />
komiksů<br />
a mangy<br />
Nová nakladatelská značka z universa Našeho nakladatelství přináší všem<br />
tuzemským příznivcům mangy a klasických komiksů ty nejlepší kousky<br />
z Japonska, USA, Evropy, a dokonce i od českých tvůrců.<br />
Pojďme se společně podívat na několik pomyslných želízek v ohni, které<br />
pod značkou GATE dosud vyšly. Společně zavítáme na daleký asijský kontinent<br />
a představíme si ty nejlepší mangy, které zkrátka budete chtít číst.<br />
Vydejme se do dosud neprobádaných končin, naše výprava za dobrodružstvím<br />
startuje právě teď.<br />
Sbohem, má růžová zahrado, či Zdál se mi<br />
zase ten stejný sen ukazují sílu ženství!<br />
Sbohem, má růžová zahrado vás vezme<br />
do viktoriánské Anglie. Právě tam přijíždí<br />
mladá Japonka, která si zde touží splnit<br />
svůj sen a vydat knihu. Nicméně stejně jako<br />
mnohé jiné ženy před ní se i ona potýká<br />
s předsudky, které vůči osobám něžného<br />
pohlaví panují. Naštěstí jí v těžké situaci<br />
zkříží cestu bohatá, leč velice srdečná paní<br />
Alice. Mezi dívkami se postupně vyvíjí něco<br />
více nežli jen přátelství, a tak se s nově<br />
vzniklým citem budou muset obě popasovat<br />
navzdory společenským konvencím.<br />
Třídílná manga Zdál se mi zase ten stejný<br />
sen přináší příběh o dospívání, životních<br />
změnách, odvaze a pokoře. Příběh, který<br />
je plný moudrosti a postav, které čtenáři<br />
přirostou k srdci a na které bude dlouho<br />
vzpomínat. Při čtení této mangy se možná<br />
přistihnete, jak se vy sami zamýšlíte nad<br />
tím, co vlastně pojem skutečné štěstí znamená.<br />
A také možná zjistíte, že opravdový<br />
přítel vůbec nemusí být ve vašem věku<br />
a dost možná nemusí být ani člověkem…<br />
Tato adaptace populárního stejnojmenného<br />
románu vás dojme a pohladí po duši.<br />
GATE, 199 Kč, již vyšlo<br />
GATE, 199 Kč, již vyšlo<br />
Vzhůru do fantastických<br />
světů a ještě dál!<br />
GATE, 199 Kč, již vyšlo<br />
Dívka ze země<br />
Venku je opravdovým<br />
esem<br />
v rukávu. Svou<br />
detailní, temnou<br />
kresbou, ale především<br />
příběhem<br />
se silnou morální<br />
hodnotou, upoutá<br />
pozornost nejen<br />
fajnšmekrů,<br />
ale i těch, kteří<br />
s mangou teprve<br />
začínají. Můžete<br />
se těšit na silné vyprávění o dvou bytostech,<br />
jež se neměly nikdy potkat… V této manze<br />
se seznámíte s malou dívkou jménem Šiva<br />
a prokletou bytostí, jejím ochráncem, jehož<br />
přezdívá „pan učitel“. Jednoho k druhému<br />
váže silné pouto. Má to ale háček. Nesmí se<br />
navzájem dotknout. Kdysi dávno totiž byly<br />
dvě země, oddělené vysokou zdí. V zemi<br />
Uvnitř žili lidé a v zemi Venku prokleté<br />
bytosti. Každého, kdo vstoupil do země<br />
Venku, čekal trest. Přesto se jednoho dne<br />
Šiva ocitne v zemi Venku.<br />
GATE, 799 Kč,<br />
vychází 26. října<br />
Na závěr této<br />
krátké výpravné<br />
exkurze japonskou<br />
literární<br />
kulturou jsem si<br />
pro vás připravila<br />
pomyslný dezert,<br />
který představuje<br />
Ghibliotéka. Tohle<br />
vymazlené dílko<br />
mají na starosti<br />
fanoušci japonského<br />
animovaného<br />
filmu, a tak<br />
v něm najdete<br />
typické kresby i hlášky právě z Japonska.<br />
Dozvíte se o 24 hlavních filmech i o tvůrcích<br />
ze Studia Ghibli to nejzajímavější, a přitom<br />
se budete kochat těmi půvabnými i dramatickými<br />
obrázky v nezaměnitelném stylu.<br />
Pokud je vám tento svět blízký, vězte, že<br />
Ghibliotéka by ve vaší knihovně rozhodně<br />
chybět neměla. Především milovníci J-popu<br />
či japonské animované tvorby budou blahem<br />
bez sebe.
WORLDRUNNER<br />
Říkají si runneři<br />
a hrají tu<br />
nejnapínavější hru.<br />
V honbě za poklady<br />
jsou ochotní<br />
obětovat vše.<br />
Pro slávu,<br />
hrdinství a…<br />
úžasnou hlavní cenu.<br />
ZAŽIJ OPRAVDOVÉ DOBRODRUŽSTVÍ<br />
v Africe i za polárním kruhem
52<br />
PROMOTION<br />
Romantický podzim<br />
přichází<br />
text: Adriana Šťastná<br />
Letní měsíce utekly doslova jako turisti z nejrušnějších přímořských letovisek a začíná<br />
podzim. Pro někoho tmavé a depresivní období. Všude se najednou začínají objevovat<br />
podivně spěchající lidé s deštníky v ruce a často s nabručeným výrazem. Je chladno<br />
a o letním oblečení si můžeme nechat jen zdát. Je ale naprosto zbytečné se trápit, protože<br />
opravdu není všem dnům konec. Naopak začínají krásné měsíce plné barev, které v sobě<br />
ukrývají něco magického a inspirujícího.<br />
Moje vina<br />
Red, 399 Kč, vychází 5. října<br />
Společnost vám může dělat třeba<br />
debut od argentinské, a navíc moc<br />
krásné, spisovatelky Mercedes Ron.<br />
Moje vina je romantickým příběhem<br />
vyprávějící osud dvou mladých lidí.<br />
Noah a Nicholas k sobě postupně<br />
hledají cestu, což je obzvlášť pro Noah<br />
trochu oříšek. Nicholas je totiž přesně<br />
tím mužem, který splňuje to, co sama<br />
roky hledá, ale má to háček. Jeho<br />
uhrančivý pohled a hluboké modré oči<br />
málokoho nechají chladným, čehož<br />
si je jistě vědom. Po mnoha zjištěních<br />
se však Noah dozvídá, že není úplně<br />
tím, za koho ho považovala, a navíc je<br />
to její nevlastní bratr. Nicholas naopak<br />
moc dobře ví, že má mnoho tajemství<br />
a poslední co by si přál je to, aby se<br />
o jeho dvojím životě dozvěděl majetný<br />
otec. Je tedy jasné, že problém je na<br />
světě a Noah si teď především vyčítá,<br />
proč se znovu musela zamilovat do<br />
potížisty, ostatně jako vždycky.<br />
Vše se rázem zpomalí, pomalu se zase více zabydlujeme doma a koneckonců zbývá<br />
i mnoho času na činnosti, které se nám v létě příliš nechtěly vykonávat. Ať už máte za<br />
lubem třeba přestavit nábytek v celém domě, pomalu oprášit své oblíbené trenčkoty,<br />
vytáhnout kašmírový šál, který jste loni dostali k Vánocům, nebo se jen začíst do něčeho<br />
nového a v poklidu odpočívat – teď je ten pravý čas.<br />
Sladká<br />
nevědomost<br />
Red, 399 Kč, vychází 19. října<br />
Poněkud naivnější je na první pohled<br />
Elen, které roky nikdo neřekl jinak než<br />
Sladká Abelli. Je neustále milá, usměvavá<br />
a udělá vše, co jí ostatní řeknou.<br />
S nikým si to nechce příliš rozházet<br />
a díky této povaze je především nejoblíbenější<br />
dcerou svého otce. Je sladká<br />
jak med, a navíc je v hloubi duše velkou<br />
romantičkou, což se zrovna příliš neslučuje<br />
s tím, odkud pochází. Jako dcera<br />
mafiána viděla ledacos, ale na lásku<br />
nezanevřela. Její život se však obrátí<br />
vzhůru nohama ve chvíli, kdy pozná<br />
svého budoucího švagra. Její sestra se<br />
má brzy provdat za mafiánského bosse<br />
a gaunera, který je velkým soustem<br />
i pro samotnou mafii. Elen to vnímá<br />
obdobně, ale něco ji k němu neustále<br />
přitahuje, a to tak moc, až je pro ni těžké<br />
se ovládat. Chová se jako kdyby ztratila<br />
rozum a její čistá povaha je najednou<br />
někde v dáli. Tato Sladká Abelli však také<br />
není zrovna takový svatoušek, za jakého<br />
ji všichni roky považují. I ona má své<br />
temné stránky, které by raději vymazala<br />
z paměti. Činy ale už zpátky nelze vzít<br />
a pošpiněná pověst jí bohužel zůstává<br />
nadobro, o čemž vás přesvědčí Danielle<br />
Lori se svojí Sladkou nevědomostí.<br />
Pokud tedy máte chuť relaxovat s knihou<br />
v ruce v poklidu svého domova,<br />
nebo naopak dáváte přednost zapadlé<br />
kavárně, kde se zrovna ukrýváte před<br />
kapkami deště, budou tyto příběhy tím<br />
nejlepším společníkem.<br />
Je na vás, jestli se ponoříte do příběhu<br />
o zakázané lásce, která se nese v duchu<br />
mafie, tvrdých slov a nemilosrdných<br />
scén, nebo jste naopak zvídaví a čekáte,<br />
jak to dopadne mezi Nicholasem<br />
a Noah. Láska se totiž neptá a často přichází<br />
v nejmíň vhodnou chvíli, o čemž<br />
vás obě knížky jistě přesvědčí.<br />
Koneckonců čtení řádků nad lahodně<br />
vonícím horkým nápojem je stejně tím<br />
nejlepším koníčkem, který k podzimu<br />
neodmyslitelně patří. Pokud by té vůně<br />
bylo i tak málo, věříme, že vonné svíčky<br />
a všudypřítomné dýně tu pravou atmosféru<br />
jen podtrhnou.
Vrah andělů<br />
// Andrew Mayne<br />
Na hřbitově se najde mrtvola dívky. Plazí se<br />
z hrobu, jako by se snažila vyhrabat. Vyšetřovatelé<br />
se obrátí na Jessicu Blackwoodovou, která<br />
pochází z rodiny iluzionistů. Od rodinné tradice<br />
se sice snaží odstřihnout, ale policistům nedokáže<br />
říct ne. Její schopnost prohlédnout jakýkoliv<br />
trik je jediná šance, jak chytit vraha, který možná<br />
není člověk…<br />
Kalibr, 399 Kč, již vyšlo<br />
Knižní tipy<br />
Ať už sáhnete po detektivce nebo historickém<br />
románu, pohodlné křeslo, čaj nebo káva a napínavé<br />
příběhy to jistí!<br />
Slepá ulička<br />
// Joy Fieldingová<br />
V téhle ulici by chtěl žít každý – někdo tady ale<br />
zemře... Jenže kdo? Za pečlivě upravenými ploty<br />
a fasádami krásných domů číhá to nejtemnější<br />
z lidských povah. Všichni zdejší obyvatelé skrývají<br />
tajemství. Každý má své nezacelené jizvy. A všichni<br />
mají přístup ke zbrani… Z očekávané novinky<br />
Joy Fieldingové vám bude běhat mráz po zádech!<br />
Kalibr, 399 Kč, vychází 7. října<br />
Ateliér Rosen<br />
// Anne Jacobsová alias Marie<br />
Lamballe<br />
Kassel, 1830. Dvacetiletá Elisa Rosenová provozuje<br />
se svou matkou a babičkou malý modistický ateliér<br />
v Tržní uličce. Jednoho dne se seznámí s mladou<br />
Sybillou von Schönhoff, s níž se brzy velmi spřátelí.<br />
Když se do Elisy bezhlavě zamiluje Sybillin snoubenec,<br />
vede to k těžkému konfliktu, který má pro<br />
budoucnost Ateliéru Rosen netušené následky.<br />
Ikar, 499 Kč, již vyšlo
54<br />
ROZHOVOR<br />
Láska<br />
buď je,<br />
nebo není<br />
text: Martina Vlčková<br />
foto: archiv Dary Rolins<br />
Dara Rolins není jen úspěšná a oblíbená zpěvačka, která<br />
udává trendy, ale i milující žena, matka a partnerka.<br />
Své zážitky, zkušenosti a pohled na život už po sedmé<br />
v řadě popisuje ve speciálním diáři na příští rok. Upřímně<br />
a otevřeně.<br />
Podzim u lidí vzbuzuje protichůdné<br />
emoce – někdo ho má rád, na jiného<br />
působí depresivně. Do jaké skupiny<br />
patříte vy?<br />
Já podzim zbožňuju a vyhovuje mi<br />
i ta jeho melancholie a smutek. Je to<br />
vlastně druhá a přirozená strana smíchu,<br />
barev a radosti. A já jako umělecká<br />
duše tyhle spodní proudy v životě<br />
potřebuju, protože mě inspirují k tomu,<br />
abych něco vytvořila, napsala. Nad<br />
něčím se hlouběji zamyslela… A když to<br />
pak vezmu z té povrchnější stránky věci,<br />
tak mě podzim moc baví, co se módy<br />
týká. Paradoxně mi přijde barevnější<br />
a hravější – oblečení můžu vrstvit, střídat<br />
materiály i délky. Nosit různé čepice,<br />
svetry, bundy a kabáty. Líbí se mi, že<br />
nad podzimní módou člověk musí<br />
přemýšlet.<br />
K podzimu patří i útlum energie, což<br />
vy ale celou svou bytostí vyvracíte.<br />
Kde se to ve vás bere?<br />
Jak se říká, všechno začíná v hlavě.<br />
Žijeme v zemi, kde je 80 % času zataženo<br />
a to nemluvím o nevlídných<br />
šedivých ránech, kdy se člověku nechce<br />
vystrčit ani nos. A tak jsem se naučila,<br />
že si tu dobrou náladu musím vyrobit<br />
sama. Nechci říct, že nuceně, ale není to<br />
tak přirozené, jako když se probouzím<br />
v Los Angeles nebo třeba na Bali – tam<br />
jsou rána plná slunce a tudíž pozitivní.<br />
Ale abych řekla pravdu, já si s počasím<br />
hlavu nelámu. Když potřebuju, tak si za<br />
světlem a teplem zaletím. Léto si umím<br />
udělat i v lednu, na okolnostech nezáleží.<br />
A jak vnímáte blížící se padesátku,<br />
kterou oslavíte koncem roku?<br />
Nechci, aby to vypadalo hloupě, ale já<br />
svůj věk neprožívám. Žijeme v době,<br />
kdy ženy takzvaně matou tělem –<br />
spousta z nich ani náhodou nevypadá<br />
na 50, natož na 55 a výš. Já mám navíc<br />
tu výhodu, že působím v šoubyznysu,<br />
který mě k tomu vyloženě vede. Je to<br />
moje povinnost, abych vypadala dobře<br />
a byla fit. Abych neustrnula, nezlenivěla<br />
a držela pohromadě. Živí mě to a reprezentuje.<br />
Je to taková moje značka a já si<br />
ji přirozeně udržuju. A nechápu dámy,<br />
které datum narození vnímají jako nějakého<br />
strašáka. Co špatného by mi měla<br />
padesátka asi tak přinést? Rupnou mi<br />
záda? Proberu se se šedivou hlavou? Na<br />
lavičce v parku krmící holuby a zírající do<br />
prázdna? Nesmysl!<br />
Ono je to hodně dané také tím, kým se<br />
člověk obklopuje…<br />
To je pravda. Bez přehánění se dá říct,<br />
že lidi ze šoubyznysu vypadají svěžejší<br />
DARA ROLINS (* 1972)<br />
Rodačka z Bratislavy začala svou<br />
pěveckou kariéru jako malá<br />
holčička. Když jí bylo deset,<br />
vydala své první album, o dva<br />
roky později nazpívala s Karlem<br />
Gottem legendární duet Zvonky<br />
štěstí. Dnes je nejenom respektovanou<br />
umělkyní, ale i vlivnou<br />
podnikatelkou. Na kontě má<br />
mimo jiné sedm diářů – ten<br />
poslední Diář 2023: Rok podle<br />
Dary vyšel v srpnu v nakladatelství<br />
Euromedia Group. Se zpěvákem<br />
a muzikantem Matějem<br />
Homolou má dceru Lauru. Od<br />
roku 2021 je jejím partnerem<br />
bývalý fotbalista Pavel Nedvěd.<br />
než ostatní. Teď tedy myslím ty, kteří<br />
kreativně pracují, cítí potřebu posouvat<br />
se pořád dál a mají ve svém týmu mladé<br />
a talentované lidi, jejichž názoru a vidění<br />
světa si váží. Prostě inspirovat a být<br />
inspirován. Tohle všechno má na člověka<br />
velký vliv a udržuje ho i vizuálně.<br />
Vy sama inspirujete své fanoušky<br />
nejenom na koncertních pódiích,<br />
ale i na pultech knihkupectví, kde<br />
je momentálně k dostání kniha Diář<br />
2023: Rok podle Dary. Jak vznikala?<br />
Podobně jakou minulých šest diářů<br />
– dala jsem si záležet na tom, aby kromě<br />
ročního kalendária, fotek a receptů<br />
(tentokrát hříšně sladkých od Lucie<br />
Švorcové) obsahovala i zajímavé motivační<br />
texty. Tentokrát jsem je ale psala<br />
s tím, že jde o můj poslední diář v řadě<br />
a navíc s magickým číslem, které podle<br />
numerologie přináší úspěch, energii<br />
a je symbolické i pro mě samotnou.<br />
Přiznám se, že jsem nad tím seděla<br />
déle než obvykle a snažila se, abych se
neopakovala. Ve finále jsem se tomu<br />
stejně nevyhnula, protože život se točí<br />
kolem stejných témat – je o lásce, zradě,<br />
radosti, jídle, chlapech… Jen se mění<br />
úhel pohledu a způsob, jakým ty věci<br />
vnímáme. A já pevně věřím tomu, že<br />
to je na těch mých úvahách či chcete-li<br />
fejetonech vidět. Že v každém z nich<br />
je nějaký nový objev, který jsem učinila<br />
během toho daného roku.<br />
Přiznám se, že jsem byla překvapená<br />
tím, jakou mají vaše úvahy hloubku.<br />
Jsou upřímné a autentické, žádné<br />
tradiční ženské rady ve stylu mějte se<br />
ráda.<br />
O to mi přesně šlo – o přirozenost<br />
a autenticitu. To na mně, myslím, lidi<br />
mají rádi. A kvůli tomu si moje diáře celá<br />
ta léta kupují. Nic z toho, co v nich píšu,<br />
totiž není klišé. Žádné fráze ani laciné<br />
rady. Žádné lakování na růžovo. Všechno<br />
to jsou věci a situace, které jsem zažila<br />
na vlastní kůži. A i když to třeba v tu<br />
danou chvíli nebylo příjemné nebo to<br />
rovnou bolelo, nakonec jsem z nich<br />
vyšla vyzrálejší a moudřejší.<br />
a noblesní lady, se svým tátou pankáč,<br />
který jede na dovolenou na motorce,<br />
bydlí pod stanem a nemyje se. Obě ty<br />
polohy jí vyhovují a cítí se v nich dobře.<br />
Jste žena, která stojí pevně na svých<br />
nohách. Co potřebujete od muže?<br />
Primárně nehledám chlapa jako<br />
někoho, kdo mi umožní hnízdění. Já<br />
jsem zahnízděná: mám dům, auta, dost<br />
peněz na to, abych si mohla život užívat<br />
po svém. Ale přiznávám, že mi vždycky<br />
chyběl parťák. Kámoš, se kterým bych<br />
mohla všechny tyhle věci sdílet, a byli<br />
bychom na stejné vlně. A zároveň bych<br />
cítila, že mi dává pozornost a lásku,<br />
přitom neztrácí sám sebe… Tak tohle<br />
všechno jsem teď našla v Pavlovi. Je<br />
100% zaměřený na svou práci, ale<br />
zároveň vím, že naše láska pro něj má<br />
obrovskou cenu. A dává jí strašně moc<br />
energie a pozornosti. Když je se mnou,<br />
tak je tam opravdu pro mě a pro mou<br />
dceru, případně ještě pro naše přátele.<br />
Neexistuje, aby v ten moment dal přednost<br />
něčemu či někomu jinému.<br />
Všichni hledáme recept na spokojený<br />
vztah, přitom je to asi docela<br />
jednoduché….<br />
Láska buď je, nebo není. Musím říct, že<br />
v tomhle partnerském vztahu mě nic<br />
neudivuje ani nepřekvapuje, vše běží<br />
naprosto přirozeně. To, jak to vzniklo,<br />
jak to narostlo a v jaké jsme teď fázi, je<br />
správně. Nebojím se, že to skončí nebo,<br />
že mě můj přítel miluje třeba míň, než<br />
já jeho. Tak, jak je to teď, je to dokonalé.<br />
Navíc mě těší, že má Pavel určitý rozměr<br />
světovosti – tím nemyslím značkové auto<br />
nebo hodinky, ale to, jak se chová a jaký<br />
má pohled na život. Naprosto chápe moji<br />
potřebu být v pohybu, poznávat a cestovat.<br />
Ani on není upnutý na jednu adresu.<br />
Plánujeme, že jednou nohou budeme<br />
v Itálii, jednou v Čechách a pak kdekoliv,<br />
kde nám bude dobře.<br />
A jak vypadají vaše hudební plány?<br />
Nechte se překvapit… Ale jednu věc prozradím<br />
– příští rok chci po dlouhé době<br />
natočit nové album. Jsem plná motivace,<br />
inspirace a moc se na to těším.<br />
55<br />
V diáři nechybí ani fotka vás, vaší<br />
dcery Laury a vašeho nového partnera<br />
Pavla Nedvěda. Musela jste se rozmýšlet,<br />
jestli ji tam dáte?<br />
A proč? Laura a Pavel jsou pro mě<br />
dva nejdůležitější lidi na světě. Patří<br />
do mého života a já nemám potřebu<br />
je schovávat. I když si svoje soukromí<br />
jinak hlídám, v diáři jsem nás tři chtěla<br />
mít pohromadě. Ne na efekt nebo<br />
kvůli prodejnosti, na takové věci jsem<br />
odjakživa alergická, ale kvůli sobě samé.<br />
Jsem nejenom zpěvačka, ale také žena,<br />
matka a partnerka. Milující a milovaná.<br />
Stojící pevnýma nohama na zemi.<br />
A tou fotkou ostatním ukazuju, že jsem<br />
momentálně šťastná a spokojená. Mám<br />
v životě lásku a ze srdce ji přeju i všem<br />
ostatním.<br />
Už čtrnáct let prožíváte lásku mateřskou.<br />
V jakém duchu svou dceru<br />
vychováváte?<br />
Laura má to velké štěstí, že čerpá ze<br />
dvou zajímavých a silných osobností.<br />
Já i Matěj (pozn. red. Lauřin otec,<br />
muzikant Matěj Homola) na ni máme<br />
pozitivní vliv a jsme dobře nakombinovaní.<br />
Vždycky si dělám legraci, že moje<br />
dcera má dva životy jako Peter Parker<br />
alias Spiderman – umí být někým a za<br />
chvíli někým jiným. Se mnou je křehká<br />
Esence, 359 Kč,<br />
již vyšlo<br />
Esence, 299 Kč,<br />
již vyšlo
56<br />
PTÁME SE<br />
text: Martina Vlčková<br />
foto: archiv<br />
Lukáše Pavláska<br />
otázek<br />
pro Lukáše Pavláska<br />
Komika, herce, textaře a spisovatele, jemuž nedávno vyšla další knížka pro<br />
děti s názvem Bláznivá škola, můžete během října vidět naživo – po republice<br />
cestuje s celovečerním stand-up speciálem Planeta slepic a pravidelně vystupuje<br />
v Anti.kvariátu pražského Dejvického divadla s literární talk show Večer jedna báseň.<br />
Jaký je on sám čtenář?<br />
1. Jakou knihu právě čtete?<br />
Mám vždy rozečteno několik knih<br />
najednou. Jednu knižní hromadu mám<br />
v ložnici, další v obýváku a další v pracovně.<br />
Pak ty knižní hromady různě<br />
kombinuji a knihy z nich postupně<br />
dočítám, ale zároveň do hromad přibývají<br />
knihy nové, takže vzniká takové<br />
knižní perpertuum mobile. Teď čtu<br />
třeba Václava Havla – Někam jsem to<br />
ukryl, básně Luďka Markse, vzpomínky<br />
Ivana Klímy, encyklopedii ptactva, texty<br />
Jaromíra 99, knihu o hodinkách Oris,<br />
Biologii v pěti lekcích od Paula Nurse,<br />
Chaloupku strýčka Toma a Uspořádání<br />
světa od Henryho Kissingera.<br />
A ještě leccos dalšího se v těch hromadách<br />
najde…<br />
2. Je pro vás lepší papírové vydání,<br />
nebo čtečka?<br />
Rozhodně papírová kniha. I když čtečku<br />
mám samozřejmě také. Používám ji na<br />
cesty, ale vždy si kromě ní beru další<br />
minimálně čtyři papírové knihy. Pro<br />
jistotu. A pak čtečku vůbec neotevřu.<br />
3. S jakou literární postavou byste šel<br />
na víno?<br />
S Henrym Chinaskim, ale ten by mě<br />
uchlastal. Tak bych šel spíš s dětmi<br />
z Bullerbynu na limonádu.<br />
4. U které knihy jste se smál nahlas?<br />
Těch je spousta, ale třeba Jak jsem<br />
vyhrál válku, Báječná léta pod psa,<br />
Študáci a kantoři, Deníky Adriana<br />
Molea, Mládí v hajzlu: deníky Nicka<br />
Twispa a Mikulášovy patálie.<br />
5. Oblíbený citát z knihy?<br />
Teď si na žádný nevzpomenu, ale pamatuji<br />
si začátek románu Ženy od Charlese<br />
Bukowského: „Bylo mi padesát a už čtyři<br />
roky jsem neměl žádnou ženskou.“<br />
6. Jakou knihu byste si vzal na pustý<br />
ostrov?<br />
Poklad na ostrově.<br />
7. Kde knihy nejčastěji nakupujete?<br />
V knihkupectví. V oděvech a v potravinách<br />
je nemají.<br />
8. Co děláte s knihami, které už<br />
nechcete?<br />
Nechám si je doma v knihovně.<br />
Případně na chalupě. Chci všechny!<br />
9. Proč je podle vás dobré číst knihy?<br />
To ať si každý odpoví sám. Jsou lidé,<br />
pro které to dobré není, ale těm já<br />
nerozumím.<br />
10. Jakého spisovatele byste si vybral,<br />
aby napsal váš životní příběh?<br />
Hospody by popsal Charles Bukowski,<br />
ježdění na představení a chození na<br />
výlety Jack Kerouac, sexuální scény<br />
Woody Alleen, co se mi odehrává<br />
v hlavě Jáchym Topol a celé by to okořenili<br />
Michel Houellebecq, Karel May<br />
a Jaroslav Hašek.
Dominika Boček & Martina W. Opava<br />
Výchova vedená srdcem<br />
Kniha určená<br />
vědomým rodičům,<br />
kteří touží děti vést<br />
k samostatnosti, autentičnosti<br />
a vzájemné úctě. Magnetické rodičovství<br />
učí, jak být dítěti kvalitním rodičem skrze<br />
empatické vedení, láskyplnou komunikaci<br />
a především vlastní vnitřní práci.<br />
Propojení odborných i vlastních zkušeností<br />
psychoterapeutky a energy koučky,<br />
dvou maminek s vědomým, empatickým<br />
a láskyplným přístupem k dětem.<br />
www.tmdnewgeneration.cz<br />
eshop.sulc-svarc.cz<br />
Nejvýznamnější<br />
kniha na trhu<br />
o moderním přístupu<br />
k rodičovství
58<br />
KŘÍŽOVKA<br />
ZÍSKEJTE<br />
JEDNU Z 3 KNIH<br />
OHEŇ A KREV<br />
Správné znění tajenky<br />
zašlete e-mailem na<br />
magazin@rosier.cz.<br />
Do předmětu napište<br />
Křížovka a nezapomeňte<br />
připsat adresu,<br />
na kterou zašleme<br />
případnou výhru.<br />
Na Instagramu @magazinknihkupec zveřejníme<br />
31. října jména tří výherců, které budeme následně<br />
sami kontaktovat.
Autorka historických<br />
románů je zpět!<br />
Píše se rok 787 po Kristu.<br />
Z rozlehlých síní dávné Mercie vládne tvrdou rukou<br />
chladný, ctižádostivý a bezohledně výbojný král Offa. Jeho<br />
třem dcerám je souzeno uzavřít sňatky výhodné pro jejich zemi,<br />
ale vášnivé srdce nejmladší z nich, Eadburh, patří velšskému<br />
princi – muži, kterého si nikdy nemůže vzít a jehož jí rychle<br />
a krutě vezmou. Příběh o ztracené lásce, zradě a tajemstvích,<br />
která leží pohřbena pod nánosy času a více než tisíc let čekají,<br />
až je někdo odhalí. Příběh minulý i soudobý se odehrávají<br />
paralelně: některé z postav ze současnosti jako by<br />
měly svůj protějšek v dávné minulosti,<br />
kam nahlížejí ze začátku 21. století.
IMPOZANTNÍ HISTORICKÉ DÍLO<br />
Téměř<br />
dvanáctisetstránková<br />
dvoudílná práce<br />
předního britského<br />
historika Franka<br />
McDonougha vypráví<br />
příběh nacistického<br />
Německa<br />
prostřednictvím<br />
postavy jeho<br />
stvořitele i hrobníka<br />
Adolfa Hitlera.<br />
Autorovo strhující<br />
líčení nabízí děsivé<br />
paralely s děním<br />
posledních let<br />
v Evropě. Oba díly<br />
obsahují podrobný<br />
poznámkový aparát,<br />
rejstřík a více než<br />
dvě stě černobílých,<br />
ale i unikátních<br />
barevných<br />
fotografií.<br />
FRANK MCDONOUGH<br />
HITLEROVY ROKY<br />
TRIUMF A PÁD 1933-1945