KNIHKUPEC 07
První letošní vydání oblíbeného knižního magazínu Knihkupec přináší na svých stránkách opět aktuální přehled nejdůležitějších knižních novinek a událostí. K tomu řadu rozhovorů se zajímavými lidmi, kteří knižní svět ovlivňují, čtenářské recenze, knižní tipy a mnoho doporučení.
První letošní vydání oblíbeného knižního magazínu Knihkupec přináší na svých stránkách opět aktuální přehled nejdůležitějších knižních novinek a událostí. K tomu řadu rozhovorů se zajímavými lidmi, kteří knižní svět ovlivňují, čtenářské recenze, knižní tipy a mnoho doporučení.
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
knihkupec<br />
LEDEN/ ÚNOR2022<br />
SRDCE SRDCAŘE<br />
JANA PIRKA<br />
ANTONÍN KOČÍ:<br />
VYDÁVÁNÍ KNIH<br />
JE SLUŽBA<br />
KNIŽNÍ<br />
KALENDÁŘ<br />
MARKÉTY<br />
HEJKALOVÉ<br />
RECENZE<br />
69 Kč // nebo zdarma k nákupu ve vašem knihkupectví<br />
9 772787 925005 ><br />
Hercule<br />
Poirot<br />
opět před<br />
kamerou<br />
KNIŽNÍ TIPY<br />
NEJEN NA<br />
VALENTÝNA<br />
© 2021 20TH CENTURY STUDIOS, ALL RIGHTS RESERVED
KNIHY NAKLADATELSTVÍ<br />
ŠULC – ŠVARC<br />
NOVINKA<br />
Petr Prouza<br />
NA HRANĚ DNŮ<br />
Kniha kunderovského smíchu<br />
a zákulisí známých událostí<br />
Vázáno, 384 stran, 399 Kč<br />
V nové knize Petra Prouzy Na hraně dnů se spojil literární dokument o době a lidech s poutavým<br />
vyprávěním, jak se události na předělech času v posledních šedesáti letech třeba skrytě, ale pravdivě<br />
odehrály a jaké stopy zanechaly. Téměř polovina knihy přináší svědectví autora o vztahu se spisovatelem<br />
Milanem Kunderou včetně řady dosud neznámých podrobností, týkajících se jeho utajených časopiseckých<br />
horoskopů, udavačské aféry v roce 2008 či skutečné pravdy o jeho českém občanství. V přátelském<br />
a originálním vztahu byli od 60. let, kdy se i Prouza objevuje výrazně na hraně dnů jako reportér, básník<br />
a spisovatel, a znovu v něm pokračovali hlavně telefonicky od 90. let až do současných dnů a několikrát<br />
se setkali osobně v Praze i ve Francii. Vedle Kundery v knize vystupují v nevšedních situacích autorovi<br />
blízcí přátelé, kteří se též s Kunderou znali nebo se s ním potkali. Byli mezi nimi politik Jaroslav<br />
Šabata, básník Jan Skácel, filozof Karel Kosík a malíř Karel Laštovka. V rozličných osobních setkáních<br />
se pak objevují spisovatelé Bohumil Hrabal, Ladislav Fuks, Ludvík Vaculík, Eva Kantůrková či politici<br />
Václav Havel, Václav Klaus, Petr Pithart, Jan Kavan a mnoho jiných. Unikátní je i autorovo<br />
vyprávění o Finsku, kde žil několik let jako manžel české velvyslankyně.<br />
Ludmila Vaňková<br />
ČAS VONÍ DÁLKOU<br />
Naprsquaw<br />
Vázáno, 496 stran, 499 Kč<br />
Dvoudílný historický román z roku<br />
1848, v němž se na pozadí bouřlivých<br />
událostí v rakouské monarchii<br />
rozvíjí milostný příběh nadějné né<br />
divadelní herečky Katinky Krákorové<br />
a studenta Vojty Náprstka, kteří po<br />
nezdařené revoluci uprchnou na jedno<br />
celé desetiletí do Ameriky. Je to<br />
kniha o přátelství, touze po svobodě<br />
a lásce, která by se neměla naplnit<br />
jen poddanstvím ženy mužovi. Tak ji<br />
prožívá Katinka, která se vedle Vojty<br />
stane pro Američany NAPRSQUAW.<br />
Ludmila Vaňková<br />
MOSTY PŘES<br />
PROPAST ČASU<br />
Historická sci-fi<br />
Vázáno, 560 stran, 499 Kč<br />
Historicko-fantastická kronika<br />
o návratu vyspělé lidské civilizace<br />
z vesmíru na Zemi. Autorka a její<br />
hrdinové si kladou otázky o minulosti,<br />
přítomnosti a budoucnosti lidstva<br />
a snaží se zabydlet mezi středověkými<br />
pozemšťany s jejich nesmyslnými<br />
válkami, otrokářstvím a náboženskou<br />
nesnášenlivostí.<br />
NOVINKA<br />
Magda Váňová<br />
AŤ MYŠI NEPLÁČOU<br />
Román osudové chyby<br />
Vázáno, 336 stran, 399 Kč<br />
Aby myši neplakaly, je zapotřebí mít<br />
stále plnou spíž. V přeneseném slova<br />
smyslu mít stále víc peněz. Tento<br />
fenomén není příznačný jen pro naši<br />
dobu. V lidské přirozenosti je zakódováno<br />
mít stále víc, proto hledáme<br />
štěstí v hromadění majetku, protože<br />
podle jeho množství nás společnost<br />
klasifikuje. Bohužel je cena za takový<br />
přístup leckdy až nepřiměřeně<br />
vysoká a někdy lidem od základů<br />
změní život.<br />
NOVINKA<br />
Jiří Žáček<br />
UFO, UFO, UFONI<br />
Ilustrovala Veronika Balcarová<br />
Neuvěřitelné veršované historky<br />
Vázáno, 80 stran, 270 Kč<br />
Veselá knížka překvapí děti zvláštním<br />
humorem a neobvyklými příhodami.<br />
Mnoho zvířat, mnoho řečí ale dětem<br />
nevadí. Knížka je bude určitě bavit,<br />
její obsah se nedá vymyslet, přichází<br />
ze světa fantazie, a nikdy nevíš, co tě<br />
čeká za rohem. Veršované historky mají<br />
vtip a prožije se v nich dost legrace,<br />
někdy postavené i na hlavu. A na každé<br />
stránce je humorná a hodně pestrá<br />
ilustrace Veroniky Balcarové.<br />
https://www.facebook.com/sulcsvarc/<br />
https://www.instagram.com/sulcsvarc/<br />
ŠULC-ŠVARC
Editorial<br />
Milí čtenáři,<br />
právě čtete první letošní vydání magazínu Knihkupec, který vstoupil<br />
do svého druhého ročníku. Dovolte mi, abych vám i přesto, že<br />
je už únor, popřál do nového roku pevné zdraví, mnoho úspěchů<br />
a nekončící řadu skvělých knih, ať už preferujete jakýkoliv žánr.<br />
Nám všem, kteří pro vás knihy připravujeme, přeji dostatek papíru<br />
a kapacit tiskáren, to obojí se v závěru loňského roku stalo nedostatkovým<br />
artiklem.<br />
Magazín Knihkupec pro vás na svých stránkách opět přináší přehled<br />
nejdůležitějších knižních novinek, rozhovory se zajímavými<br />
lidmi, recenze a doporučení. Podle nabitých edičních plánů nakladatelů<br />
čeká letos čtenáře spousta zajímavých titulů a událostí.<br />
Budeme se snažit vás o všech informovat, aby vám nic důležitého<br />
neuniklo. A tak čtěte a při čtení nikam nepospíchejte. Vzpomeňte<br />
si pokaždé na citát Woodyho Allena: „Prošel jsem kurzem rychločtení<br />
a přečetl Vojnu a mír za dvacet minut. Je to něco o Rusku.“<br />
3<br />
EDITORIAL<br />
Mějte šťastný rok.<br />
Zdeněk Novák,<br />
vydavatel<br />
Knihkupec<br />
do schránky<br />
roční předplatné<br />
měsíčníku<br />
Registrujte se k odběru na stránkách<br />
www.knihkupec.net/predplatne<br />
nebo na naši mailovou adresu<br />
predplatne@rosier.cz<br />
zašlete zprávu, kde uvedete jméno,<br />
příjmení, adresu, na kterou si přejete<br />
magazín zasílat, e-mail a telefon.<br />
Jakmile obdržíme vaši objednávku,<br />
zašleme na váš e-mail nebo telefon<br />
číslo účtu a variabilní symbol.<br />
Po obdržení platby vám zašleme první<br />
(aktuální) číslo magazínu.<br />
Cena ročního<br />
předplatného je<br />
621 Kč<br />
magazín Knihkupec Nezávislý knižní měsíčník. Přináší svým čtenářům rozhovory s autory a osobnostmi knižního světa, recenze, doporučení, knižní tipy a přehled důležitých<br />
knižních novinek. Pravidelně se věnuje i dalším důležitým událostem ze světa nejen knižní kultury. Vydavatel a sídlo redakce Rosier, s.r.o. se sídlem v Mratíně, K Homoli<br />
280, 250 63, IČO: 09961399, DIČ: CZ09961399, www.knihkupec.net Periodicita Měsíčník se dvěma kumulovanými vydáními. Leden+únor, březen, duben, květen, červen,<br />
červenec+srpen, září, říjen, listopad, prosinec. 10 vydání v roce. Kontakt do redakce magazin@rosier.cz Inzerce Zuzana Turňová, zuzana.turnova@rosier.cz Registrace MK ČR<br />
Časopis byl zapsán do evidence periodického tisku potvrzením Ministerstva kultury České republiky ze dne 15. 3. 2021 a bylo mu přiděleno evidenční číslo MK ČR E 24148. ISSN<br />
9-772787-925005. Obálka, sazba a grafika Nina Orlová Formát 297 x 210 mm (A4) Tisk PrintPoint, s.r.o. Distribuci v ČR zajišťuje Euromedia Group, a.s., knižní distribuce
4<br />
TIP REDAKCE<br />
Vražedná<br />
dovolená<br />
Hercula<br />
Poirota<br />
Text: Helena Herynková<br />
Foto: Falcon<br />
Smrt na Nilu, slavný detektivní román Agathy Christie, je již<br />
druhým dílem této autorky, které zaujalo neméně slavného<br />
britského herce. Kenneth Branagh si tedy znovu „střihl“ roli<br />
belgického detektiva-gentlemana a na výsledek se můžete<br />
těšit od 10. února v kinech.
Nový film Smrt na Nilu (knižní předloha<br />
z roku 1937) je odvážným tajemným<br />
thrillerem režiséra Kennetha<br />
Branagha o emocionálním chaosu<br />
a smrtících následcích vyvolaných<br />
milostnou posedlostí. Dovolená belgického<br />
detektiva Hercula Poirota na<br />
palubě okouzlujícího říčního parníku<br />
v Egyptě se změní v děsivý hon na<br />
vraha ve chvíli, kdy idylické líbánky<br />
dokonalého páru postihne tragédie.<br />
Příběh nespoutané vášně a paralyzující<br />
žárlivosti, zasazený do prostředí<br />
impozantní pouštní scenérie, dech<br />
beroucích výhledů a majestátních<br />
pyramid v Gíze, sleduje osudy skupiny<br />
kosmopolitních cestujících, přičemž<br />
nečekané zvraty a zápletky udržují<br />
diváka v napínavé nejistotě až do<br />
konečného rozuzlení.<br />
>><br />
5<br />
Smrt na Nilu je dílem hvězdného<br />
filmového týmu, jenž stojí za zrodem<br />
celosvětového hitu Vražda v Orient<br />
Expressu z roku 2017, s pětinásobným<br />
kandidátem na Oscara Kennethem<br />
Branaghem v roli ikonického detektiva<br />
Hercula Poirota. V dalších rolích<br />
se představí Tom Bateman, Annette<br />
Beningová, Russell Brand, Ali Fazal,<br />
Dawn Frenchová, Gal Gadotová,<br />
Armie Hammer, Rose Leslie, Emma<br />
Mackeyová, Sophie Okonedo, Jennifer<br />
Saundersová a Letitia Wrightová.<br />
Scénář podle slavného románu<br />
pro potřeby filmu upravil a napsal<br />
Michael Green.<br />
OneHotBook, 379 Kč,<br />
již vyšlo<br />
Kalibr, 299 Kč, již vyšlo
6<br />
Nejlepší britský<br />
divadelní herec<br />
své generace<br />
Kenneth Branagh se narodil v Belfastu<br />
roku 1960, ale v devíti letech se s rodinou<br />
odstěhovali do Londýna. Jako osmnáctiletý<br />
dostal stipendium na prestižní<br />
herecké škole Royal Academy od<br />
Dramatic Art a stal se jedním z nejúspěšnějších<br />
studentů. Po studiu hrál v divadlech<br />
na West Endu, ale také s Královskou<br />
Shakespearovskou společností. Do<br />
povědomí se zapsal právě svým ztvárněním<br />
velkých Shakespearových hrdinů.<br />
Milovníci Harryho Pottera jej přirozeně<br />
znají také jako narcistického učitele boje<br />
proti černé magii Zlatoslava Lockharta.<br />
Branagh je jedním ze dvou neamerických<br />
umělců, kteří získali oscarové nominace<br />
za nejlepšího herce, režiséra a scenáristu.<br />
Zajímavé prostředí, vynikající vykreslení<br />
postav a skvělá zápletka – to vše učinilo<br />
Smrt na Nilu jednu z nejznámějších<br />
a nejoblíbenějších knih Agathy Christie.<br />
Za zmínku stojí, že než se Smrt na<br />
Nilu dočkala románové podoby, vyšla<br />
jako povídka, v níž však nevystupuje<br />
Hercule Poirot, nýbrž detektiv Parker<br />
Pyne. Kvalitě díla přispívá také autorčina<br />
dokonalá znalost prostředí. K prvnímu<br />
setkání Agathy Christe s Egyptem<br />
došlo již během jejího dospívání, kdy<br />
byla nucena s matkou trávit část roku<br />
v teplých krajích. Tři měsíce strávené<br />
v egyptské Káhiře však byly pro tehdy<br />
osmnáctiletou Agathu spíše společenskou<br />
příležitostí k nevinnému flirtování<br />
s britskými důstojníky na tanečních<br />
zábavách. O historii Egypta se začala<br />
Královna detektivek zajímat až později,<br />
kdy jej navštěvovala se svým druhým<br />
manželem Maxem Mallowanem, uznávaným<br />
britským archeologem.<br />
a forem. Snad nejslavnějším je stejnojmenný<br />
film z roku 1978 s Peterem<br />
Ustinovem v roli Hercula Poirota, natočený<br />
dlouho před verzí s oblíbenějším<br />
Davidem Suchetem. Nezůstalo však<br />
pouze u filmových zpracování, Smrt<br />
na Nilu můžete znát jako divadelní<br />
hru, audioknihu, televizní adaptaci, ale<br />
dokonce se stala také komiksem či počítačovou<br />
hrou.<br />
Jak se s tímto oblíbeným detektivním<br />
románem popasuje Kenneth Branagh,<br />
to se zatím necháme překvapit, ale<br />
divácký úspěch předešlé poirotovské<br />
adaptace Vraždy v Orient Expressu dává<br />
tušit, že se opět můžeme těšit na skvělou<br />
podívanou.<br />
O neutuchající oblibě románu Smrt<br />
na Nilu svědčí rovněž to, že se dočkal<br />
neskutečného množství adaptací
V KINECH OD 10. ÚNORA
8<br />
TIP REDAKCE<br />
Celosvětový bestseller<br />
Půlnoční<br />
knihovna<br />
vychází v českém jazyce!<br />
text: Dagmar Topolová<br />
foto: Kan Lailey<br />
Život Nory Seedové lze nazvat jedním Zdá se, že Nora nedokáže žádnou<br />
slovem: „KATASTROFA“. Táhne jí na čtyřicet,<br />
nemá partnera ani děti. Svého snou-<br />
sebevražda jí nevyšla. Ocitla se totiž<br />
věc dotáhnout do konce – ani ta<br />
bence opustila dva dny před svatbou, na pomezí života a smrti, v Půlnoční<br />
protože se bála zodpovědnosti. Matka knihovně. Nekonečnými uličkami<br />
jí před lety zemřela. Pro otce i bratra je plnými regálů s knihami ji provádí<br />
učiněným zklamáním. Dnes ji vyhodili postarší knihovnice, paní Elmová,<br />
z práce, a navíc jí skonal její milovaný a vysvětluje jí, že každá bichle obsahuje<br />
jeden její život v paralelním ves-<br />
kocour Voltaire – jediná bytost, která<br />
ji měla skutečně ráda. Jakou má její<br />
míru, do něhož může vstoupit a žít ho<br />
existence smysl, když všem kolem sebe tak dlouho, dokud nepocítí zklamání.<br />
jen ubližuje? Jak by mohla dosáhnout Byla by šťastná, kdyby se nerozešla se<br />
pocitu štěstí? Už to nezvládá. Nemá<br />
svým snoubencem? Kdyby neskončila<br />
s plaváním? Zůstala v kapele?<br />
pro koho žít a vlastně ani nechce. Proto<br />
bude nejlepší, pro ni i všechny ostatní, Zavděčila by se sama sobě i rodině?<br />
když svůj život ukončí. Po smrti neucítí<br />
vůbec nic a bude mít konečně klid.<br />
Nora prochází desítky, ne-li stovky<br />
Nebo si to alespoň myslí…<br />
svých paralelních existencí a hledá<br />
tu, ve které by mohla být skutečně<br />
šťastná. O tom, že nic není takové,<br />
jak se na první pohled zdá, se přesvědčí<br />
hned několikrát. Podaří se jí<br />
štěstí vůbec někdy nalézt?<br />
Román Půlnoční knihovna si zamilovali<br />
čtenáři po celém světě. Svědčí<br />
o tom i ocenění Goodreads Choice<br />
Award za nejlepší knihu roku 2020<br />
v kategorii Fikce. Matt Haig dokázal<br />
vystavět poutavý román s prvky fantasy<br />
a filosofie, ve kterém se zabývá<br />
palčivou otázkou: „Co by se stalo, kdybychom<br />
se v životě rozhodli jinak?“<br />
Autorovi je téma přemítání nad<br />
smyslem života a nad jeho ukončením<br />
velmi blízké. Sám zažil několik<br />
těžkých depresivních stavů a nebyl<br />
Fobos, 399 Kč, vychází 9. února<br />
daleko od toho, aby svou existenci<br />
MATT HAIG (*1975)<br />
se narodil v Sheffieldu v Anglii.<br />
Píše knihy pro dospělé i pro děti<br />
a často v nich mísí světy každodenní<br />
reality s nejdivočejšími sny<br />
a nečekanými zvraty. Jeho nejprodávanější<br />
knihy byly přeloženy<br />
do 28 jazyků. Deník The Guardian<br />
označil jeho styl psaní za „nádherně<br />
podivný“ a New York Times<br />
ho nazval „velmi nadaným spisovatelem“,<br />
jehož psaní je „zábavné,<br />
strhující a srdceryvné“.<br />
Haigovy deníkové zápisky Důvody<br />
proč zůstat naživu se vyšplhaly<br />
na nejprodávanější knihu ve Velké<br />
Británii a v první desítce se udržely<br />
celých 46 týdnů. Dětská kniha<br />
A Boy Called Christmas se rychle<br />
stala hitem a byla přeložena do<br />
více než 40 jazyků. V prosinci<br />
minulého roku byla uvedena její<br />
filmová adaptace v hlavních rolích<br />
s Maggie Smith, Sally Hawkins<br />
a Jimem Broadbentem a deník<br />
The Guardian ji označil za „okamžitou<br />
klasiku“. Mezi jeho knihy<br />
pro dospělé patří oceněný román<br />
Vězeň času, Radleyovi – Upíři<br />
odvedle, Důvody proč zůstat<br />
naživu a Půlnoční knihovna. Po<br />
celém světě se prodaly již více než<br />
tři miliony jeho knih.<br />
ukončil. Příběh Půlnoční knihovny je<br />
tedy psychologicky dokonale autentický.<br />
Právě proto v něm spousta<br />
čtenářů nachází kus sebe.<br />
Haigovo psaní je zábavné, strhující<br />
a srdceryvné. Čeští čtenáři si už mohli<br />
přečíst Klub mrtvých otců, Radleyovi<br />
– Upíři odvedle, román Vězeň času<br />
nebo deníkové zápisky Důvody, proč<br />
zůstat naživu.
Půlnoční knihovna // Matt Haig<br />
Není to život, není to smrt. Není to šet a zjistit, jestli by jí v nějakém jiném<br />
sen, ale ani skutečný život. Zkrátka „jejím“ životě nebylo lépe než v tom,<br />
něco uprostřed, čemu je třeba přijít který právě končí. Má na to buď nekonečnou<br />
spoustu času nebo jen pár<br />
na kloub. Je to Půlnoční knihovna,<br />
skvělý, lehce filozofický román od vteřin, to ukážou hodiny, zastavené<br />
Matta Haiga.<br />
právě o půlnoci. Dokud se nerozběhnou,<br />
může Nora zkoušet a pátrat.<br />
Nora Seedová prožila (podle ní samé) Možná přijde na to, že žádný život není<br />
třicet pět zcela zbytečných let, nic lepší než ten původní, možná ne, to již<br />
významného neudělala a nikomu<br />
prozradí román Půlnoční knihovna.<br />
nebude chybět, proto se rozhodla<br />
svůj život ukončit. Je ztělesněnou<br />
Matt Haig ve svém novém románu<br />
katastrofou, protože se nedostala na opět bere čtenáře na parádní jízdu.<br />
olympiádu, nevzala si svého snoubence,<br />
zklamala bratra, zradila rodiče. zákrut, sešupů, výstupů i překvapení,<br />
Na horskou dráhu zvanou Život, plnou<br />
A ani o tu kočku se nezvládla postarat, z níž se dá sestoupit jen jediným způsobem.<br />
Připravte se na to, že s Norou<br />
takže žádná škoda, když navždy zmizí<br />
ze světa.<br />
prožijete spoustu jejích možných<br />
životů, závisejících rozhodnutích, která<br />
Nezní to jako úplně šťastný začátek v daný moment udělala. A pokud<br />
románu, ale nebojte se, vše se změní, nejste úplně imunní, možná se při<br />
když se Nora propadne do Půlnoční čtení zastavíte také nad vlastním životem…<br />
Co je úspěch, kdy jsme skutečně<br />
knihovny. Tato knihovna je jakousi<br />
přestupní stanicí mezi bytím a nebytím,<br />
místem, kde v policích čekají<br />
tehdy udělali něco jinak? Jenže, co<br />
šťastní a byl by život lepší, kdybychom<br />
různé možné i nemožné varianty jejího je měřítkem úspěchu, čím je pro nás<br />
života. A díky hodné paní knihovnici, štěstí a jaký život je lepší?! Na to neodpoví<br />
nikdo jiný než my sami. A paní Elmové, si je Nora může vyzkou-<br />
stejně<br />
Životu<br />
není třeba<br />
rozumět,<br />
stačí ho žít<br />
jako Nora v Půlnoční knihovně si<br />
s tím musíme také sami poradit.<br />
Matt Haig, známý svými romány<br />
Vězeň času či Chlapec, kterému<br />
říkají Vánoce, napsal další vynikající<br />
román nutící k zamyšlení, jehož čtení<br />
si neskutečně užijete a s poslední<br />
stránkou budete chtít víc, a ještě<br />
minimálně jednou tolik.<br />
Helena Herynková<br />
9<br />
RECENZE<br />
www.nasenakladatelstvi.cz
10<br />
TIP REDAKCE<br />
Tove Janssonovou znají desetitisíce<br />
českých čtenářů především jako<br />
autorku kouzelných příběhů<br />
o skřítcích muminech. V našich<br />
končinách podstatně méně známá<br />
je pak její tvorba pro dospělé. Tuto<br />
nepochopitelnou literární mezeru<br />
a nespravedlnost se snaží zaplnit<br />
nakladatelství Argo, které vydalo<br />
v jednom svazku dvě částečně<br />
autobiografické prózy – podruhé<br />
v českém překladu Dceru sochaře<br />
a vůbec poprvé pak Fair play.<br />
Posmutněle<br />
poetické<br />
vzpomínání<br />
Tove<br />
Janssonové<br />
Argo, 348 Kč, již vyšlo<br />
text: Jiří Popiolek<br />
foto: tovejansson.com
Jakkoli je hned na začátku třeba jasně<br />
a nahlas říct, že ani jedna z próz nemá<br />
s muminkem nebo jeho rodiči a kamarády<br />
vůbec, ale vůbec nic společného,<br />
určitému srovnání se dlouholetí,<br />
zapálení čtenáři muminích knih stejně<br />
nevyhnou. Ta poetika příběhů zasazených<br />
do severského klimatu skandinávského<br />
pobřeží, kde léto je krátké,<br />
barevné a intenzivní, a zimy dlouhé,<br />
temné a mrazivé, má totiž mnoho styčných<br />
bodů.<br />
Fantaskní<br />
vzpomínky na<br />
dětství<br />
Dcera sochaře je sbírkou krátkých, do<br />
fantaskna stylizovaných črt z dětství<br />
Tove Janssonové, v nichž se často dá jen<br />
stěží rozpoznat, co je realita, a co sen,<br />
protože i sám život rodiny Janssonových<br />
byl všechno, jenom ne fádní.<br />
Dětskýma očima nahlížené nelehké<br />
soužití sochaře a ilustrátorky, autorčiných<br />
rodičů, plné osamělých zasněžených<br />
nocí, ale i večírků, bizarních<br />
návštěvníků, domácích zvířat (včetně<br />
opice pojmenované Poppolino) nebo<br />
výletů na rozbouřené moře, autorka<br />
zahalila podmanivým závojem snění<br />
a surreálního vnímání okolního světa.<br />
I ty nejobyčejnější věci jako kámen,<br />
maminčina sukně nebo třeba mořský<br />
záliv zde mají pohádkový nádech, jakkoli<br />
prosycený temnými dětskými strachy<br />
a občas i neradostným skutečným<br />
životem, jenž se do vyprávění zabodne<br />
sice málokdy, o to však intenzivněji.<br />
Vnitřními démony sužovaný tatínek,<br />
kterého deprese opouštěly jen v těch<br />
nejzuřivějších bouřích, je zde vykreslen<br />
v laskavých barvách, jeho bohémský<br />
život pak jako jedno velké, fascinující<br />
dobrodružství plné nezapomenutelných<br />
zážitků. Maminčin smutek<br />
a občasné útěky pak získávají pel<br />
poetických výletů, jako třeba ten za<br />
dědečkem, pastorem, jemuž v „rajské“<br />
zahradě krásně rozkvetlo všechno, co<br />
kdy zasadil.<br />
Příběh dvou žen<br />
Nakladatelství Argo zvolilo pro svou<br />
dvojknihu nesmírně zajímavý formát<br />
– z každé strany nalezne čtenář jeden<br />
titul, oba opatřené působivými obálkami<br />
vycházejícími z maleb samotné<br />
autorky, která nebyla jen spisovatelkou,<br />
ale také úspěšnou malířkou.<br />
A stejné je to i s oběma texty – po<br />
obrácení knihy čtenář obrazně otočí<br />
i list a dostane se do zcela odlišného<br />
světa, v němž dvě stárnoucí umělkyně<br />
(inspirované Tove Janssonovou a její<br />
dlouholetou přítelkyní a partnerkou<br />
Tuukikki Pietiläovou) žijí společně<br />
v jednom domě – a jejich byty odděluje<br />
dlouhá, prázdná půda.<br />
Fair play se dá charakterizovat jako<br />
útlý román v povídkách, nejčastěji dialog<br />
dvou zcela odlišných, přesto však<br />
nerozlučných žen, Jonny a Mari, které<br />
jsou konfrontovány se situacemi, do<br />
nichž se dostaly, případně s návštěvníky,<br />
již narušili jejich poklidný život<br />
plný výletů na moře, večerních filmů<br />
nahrávaných na videokazety nebo cest<br />
po světě.<br />
Praktická, trochu cynická Jonna<br />
a křehká, často pochybující Mari čelí<br />
těmto výzvám – nedopsané povídce,<br />
mlze, bouři, která může potopit jejich<br />
motorovou loďku, nové kameře, Jonnině<br />
žačce nebo starému polskému<br />
loutkáři, jenž se rozhodl Mariným<br />
postavám vdechnout vlastní život jí<br />
navzdory – s ironií a vtipem, ale zároveň<br />
s nezaměnitelnou filozofií a láskyplnou<br />
poetikou, které vyvolávají úsměv na<br />
tváři a trochu i smutek.<br />
Janssonové knihy „pro dospělé“ si<br />
tak zachovávají to nejdůležitější, čím<br />
fascinují i ty „dětské“. Všudypřítomnou<br />
lidskost, hřejivou touhu po lásce a přátelství,<br />
sepětí s přírodou a neskutečnou<br />
fantazii, v níž i běžné věci, s nimiž se<br />
potkáváme na každém kroku, dostávají<br />
čarovný, neskutečný nádech.<br />
11<br />
TOVE JANSSONOVÁ (1914–2001)<br />
Finská, švédsky píšící spisovatelka, malířka, ilustrátorka<br />
a autorka komiksů. Narodila se do umělecké<br />
rodiny sochaře Viktora Janssona a grafičky a ilustrátorky<br />
Signe Hammarstenové-Janssonové. Světové<br />
proslulosti dosáhla svými dětskými příběhy o šťastné<br />
rodině muminků, které začala psát už ve čtyřicátých<br />
letech 20. století a široké oblibě dětí i dospělých se<br />
těší dodnes. Neměli bychom však pomíjet ani její<br />
tvorbu pro dospělé, jež čítá tucet svazků, ale čeští<br />
čtenáři zatím měli možnost přečíst si pouhé tři.<br />
Rozsahem spíše kratší, intimní a často autobiografická<br />
díla nezapřou Janssonové poetickou duši, víru<br />
v důležitost umění ani lásku k přírodě.<br />
(zdroj: www.argo.cz)
12<br />
PROMOTION<br />
Horor patří k obecně zdaleka nejbohatším<br />
žánrům. I ti nejznámější prozaici světové<br />
literatury do jeho hlubokých vod více či méně<br />
zabrousili a zkoumali jeho hranice. A právě<br />
tyto počátky gotické a hororové literatury daly<br />
později vzniknout těm nejznámějším dílům<br />
žánru. Nejinak je tomu i u celé řady autorek,<br />
jejichž vybrané povídky představuje tato<br />
nádherná publikace, nabízející mrazivé příběhy<br />
od více i méně známých spisovatelek a vedle<br />
legend představuje i neprávem zapomenutá,<br />
přesto brilantní díla…<br />
Fobos, 449 Kč, již vyšlo<br />
Královny<br />
hrůzy<br />
– Splněný sen pro ty, kdo se rádi bojí<br />
text: Tomáš Lesk<br />
Za krásnou obálkou knihy s luxusním<br />
velkým formátem se skrývá úctyhodná<br />
práce editora Graemea Davise, který dal<br />
dohromady soubor děl z per amerických<br />
a britských dobových autorek,<br />
čímž poskytl čtenářům ucelený průřez<br />
žánrem. Na 560 stranách rozehrává<br />
čtení, jež bude v našich myslích rezonovat<br />
ještě dlouho. Z toho dokonce<br />
některé příběhy vychází v češtině vůbec<br />
poprvé. Krom nesporné kvality půjde<br />
tedy bezesporu i o vysoce ceněný artefakt,<br />
který by rozhodně neměl chybět<br />
v knihovničce žádného fanouška hrůzu<br />
nahánějících děl.<br />
Strach i respekt budící fantazie velkých<br />
žen ožívají a na stránkách této knihy tak<br />
najdeme kupříkladu známou povídku<br />
Žlutá tapeta od Charlotte Perkins<br />
Gilman, která patří k vůbec nejlepším,<br />
jaké kdy byly (nejen v hororu)<br />
napsány, a odráží v sobě víc než živý<br />
boj za ženská práva a feminismus<br />
s autorskou obratností. Po právu patří<br />
mezi naprostou klasiku. Vedle ní se<br />
ale dostane i kupříkladu na vskutku<br />
těžkou váhu, a sice Mary Shelleyové,<br />
jež stojí za románem Frankenstein.<br />
Další jí napsané hrůzostrašné příběhy<br />
možná nejsou většinovému čtenáři<br />
tolik známé, přesto by byla rozhodně<br />
velká škoda je opomenout.<br />
Překvapením může být zjištění, že<br />
i Louisa May Alcottová (nadčasový<br />
román Malé ženy) má zde svůj příspěvek<br />
(který mimochodem vůbec<br />
jako jeden z prvních zpracovává<br />
tematiku mumií), vedle ní se k nám<br />
v této sbírce dostává ještě namátkou<br />
Harriet Beecher Stoweová<br />
(kniha Chaloupka strýčka Toma).<br />
Z méně známých a skoro zapomenutých<br />
královen hororu pak<br />
jmenujme ještě například Mary<br />
Cholmondely a Charlotte Riddell,<br />
jež si rovněž zaslouží pozornost.<br />
Připravte se bát i být překvapeni<br />
temnou fantazií spisovatelek,<br />
které se ne vždy proslavily, a přesto<br />
strčí do kapsy i mnohdy známější<br />
počiny…
VYDEJTE SE S AMARI<br />
na stáž Úřadu pro nadpřirozené<br />
záležitosti<br />
1 BLACKOUT. 12 TEENAGERŮ.<br />
6 ŠANCÍ NA LÁSKU<br />
Šest povídek o lásce od současných autorek<br />
VÁŠ PRŮVODCE<br />
VYVÁŽENOU STRAVOU<br />
pravidelně používá více než milion lidí<br />
Úchvatný román o záhadném dítěti,<br />
které naučí dva dospělé, co znamená<br />
VĚŘIT A MILOVAT<br />
Mystický román inspirovaný životním<br />
PŘÍBĚHEM ANEŽKY ČESKÉ<br />
s ilustracemi Petra Nikla<br />
Lechtivá romance od autorek<br />
bestsellerových sérií<br />
BOŽSKÝ a VÁŠNIVÝ<br />
PRO NI<br />
PŘEVÁŽNĚ VÁŽNĚ O DĚJINÁCH<br />
M. Stehlík a M. Groman o veřejném<br />
prostoru, médiích a realitě kolem nás<br />
OBJEVTE TAJEMSTVÍ METODY<br />
WIMA HOFA<br />
včetně 30denní výzvy<br />
pro úplné začátečníky<br />
HUMORNÝ RODINNÝ<br />
ROAD TRIP PO AMERICE<br />
od autora knihy<br />
Pod Annapurnou svítá modře<br />
PODCAST<br />
ROKU 2020<br />
vítěz kategorie<br />
Objev roku<br />
PRO NĚJ
14<br />
ROZHOVOR<br />
Běžecký závod v New Yorku blíže propojil<br />
kroky novináře Tomáše Poláčka a známého<br />
kardiochirurga Jana Pirka. Jeden prožíval svůj první<br />
maraton, druhý ten poslední. „Půlku jsme dokonce<br />
běželi vedle sebe,“ říká Tomáš. Po letech se spolu<br />
začali potkávat pravidelně, aby velkou měrou i při<br />
běhání vznikla kniha rozhovorů.<br />
Srdcař<br />
v cílové<br />
rovince<br />
se rodil<br />
s dupáním<br />
a funěním<br />
BIZBOOKS, 349 Kč, již vyšlo<br />
text: Jan David<br />
foto: Tomáš Binter<br />
Jaké má kardiochirurg Jan Pirk srdce?<br />
Honza miluje motory. Je o něm známo,<br />
že sbírá veterány a velorexy, na chalupě<br />
má spoustu starých motorek JAWA.<br />
Od dubna do října pak jezdí do práce<br />
– takže ze Žižkova do Krče – na skútru.<br />
Náš knižní rozhovor jsme začali dělat<br />
v březnu roku 2020, kdy jsem ještě<br />
navzdory svému střednímu věku neřídil.<br />
Nicméně pár měsíců před tím, než jsme<br />
v srpnu 2021 s knihou končili, mě Honza<br />
inspiroval k pořízení skútru. Okamžitě<br />
jsem se s ním sžil a proklínal oněch<br />
promarněných pětadvacet let, kdy jsem<br />
řídit mohl, ale jezdil jenom městskou<br />
hromadnou dopravou.<br />
A jak to souvisí s jeho srdcem?<br />
Na pár posledních propovídaných<br />
odpolední u lahve vína už jsem za ním<br />
jezdíval do posázavských Konojed, kde<br />
má tu chalupu, na své zelené Vespě<br />
stopětadvacítce. Coby začátečník jsem<br />
ovšem podceňoval oblečení, a ano, bylo<br />
sice léto, ale pohled na hosta v tričku<br />
s krátkým rukávem se Honzovi vůbec<br />
nelíbil – a tak mi věnoval svou lyžařskou<br />
bundu s nápisem JAN PIRK na zádech.<br />
Hodnej je, moc hodnej! A když zmiňuju<br />
tu bundu, tak má samozřejmě srdce<br />
sportovce, dokonce sportovního fanatika.<br />
Neusnul by po dni, během kterého<br />
by si nezaběhal, nezalyžoval nebo nezajezdil<br />
na kole. Díky tomu jsme se taky<br />
pořádně poznali.<br />
To bylo při pražském půlmaratonu,<br />
kde ti už prý radil, jak běžet?<br />
Roku 2010 mě kolegové z magazínu<br />
Mf Dnes poslali na reportáž o tom, jak<br />
se neběžec Poláček protrápí pražským<br />
půlmaratonem. Honza všechny tyhle<br />
závody vždycky běhá, je už takový maskot,<br />
tak mi tehdy zcela zbytečně radil, ať<br />
například nepřepálím start a rozložím<br />
si tempo, jinak zdechnu. Nicméně to<br />
jsme si ještě vykali, šlo jen o pár minut...<br />
Mnohem líp jsme se poznali na podzim<br />
roku 2014 v New Yorku.
Ty jsi běžel poprvé, on naposled –<br />
k radosti jeho manželky pak prý přesedlal<br />
na půlmaratony…<br />
Jo, já běžel svůj první a on svůj poslední<br />
životní maraton. Protože jsme byli oba<br />
sami a neradi zbytečně rozhazujeme,<br />
dohodli jsme si na čtyři noci hotelový<br />
dvojlůžák. Tehdy jsme si potykali, a půl<br />
maratonu dokonce běželi vedle sebe. Až<br />
na třicátém šestém kilometru se tehdy<br />
šestašedesátiletý Honza utrhl a s časem<br />
3:36 mě nakonec porazil o čtvrt hodiny –<br />
rozložit tempo nedovedu dodnes.<br />
zajímavým předkům, což nám bohatě<br />
vystačilo jak na běh, tak na víno po něm.<br />
Byly to nejobtížnější podmínky pořizování<br />
rozhovoru?<br />
Vůbec, pro nás je to běhání přirozené,<br />
vlastně to bylo – až na zmíněné funění –<br />
stejné, jako by někdo jiný dělal rozhovor<br />
při procházce.<br />
No, já to asi neumím. Ty ale děláš<br />
netradičním způsobem rozhovory<br />
častěji.<br />
Snažím se, mám to rád. S Oldřichem<br />
Kaiserem jsme různými vlaky putovali<br />
přes Osvětim do Treblinky a povídali si<br />
v kuse čtyři dny. Byl to jediný rozhovor,<br />
který jsme v našem časopisu Reportér<br />
rozdělili dokonce do dvou čísel, dohromady<br />
měl snad šestnáct stran.<br />
Také jsi hodně dlouho čekal, než<br />
Oldřich Kaiser kývnul, a bylo to pak<br />
skvělé! Jak to ale začalo s jazzovým<br />
trumpetistou Lacem Déczim,<br />
se kterým jsi dělal svoji první knihu<br />
rozhovorů?<br />
To byla náhoda – dělal jsem s Lacem<br />
standardní rozhovor do Reportéra, sedli<br />
jsme si, ale hlavně se pak výsledný text<br />
hodně líbil Lacovu synovi Štěpánovi. Ten<br />
si správně uvědomil, že se blíží tatínkovy<br />
osmdesátiny, a tak je možná<br />
nejvyšší čas zachytit jeho život a historky<br />
ve velkém. Navrhl akci „kniha“<br />
a já se okamžitě chytl možnosti, že<br />
bychom si povídali deset dnů u Laca<br />
doma v americkém Connecticutu,<br />
dva kilometry od Atlantiku. Dopadlo<br />
to nakonec ještě líp – vzal jsem<br />
tehdy čtyřletého syna, který se stal<br />
obětí Lacovy svérázné výchovy, čímž<br />
jsem do knihy zadarmo dostal dost<br />
humornou linku.<br />
Rozhovory s trumpetistou a kardiochirurgem<br />
od sebe dělí pět let,<br />
ale také zcela odlišný mediální<br />
obraz. Jeden je vzorem slušnosti,<br />
druhý neslušnosti… Díky čemu sis<br />
rozuměl s oběma?<br />
Laco je mnohem hodnější a slušnější,<br />
než si cizí lidi myslí. A Honza<br />
je zas oproti svému mediálnímu<br />
obrazu mnohem veselejší, lidovější<br />
a uvolněnější. Už několik let mi<br />
například denně posílá vtipy, které<br />
bývají spíš košilaté než intelektuální.<br />
Málokdo by asi tipoval, že Laco<br />
je striktním abstinentem, zatímco<br />
Honza podle mého pozorování<br />
denně vypije své čtyři deci vína nebo<br />
>><br />
15<br />
Kolik jste toho spolu kvůli knize<br />
naběhali?<br />
Obvykle jsme si jednou nebo dvakrát<br />
měsíčně zaběhli sedm kilometrů za<br />
líných padesát minut, a potom dvě<br />
hodiny seděli u piva nebo vína. Honza<br />
by zvládl delší tratě, ale pro mě to<br />
nebylo praktické, nahrávku rušilo naše<br />
dupání a funění.<br />
Jaký byl první nahrávací běh?<br />
Tak tohle je velká výhoda povídání<br />
s Honzou. Na první běh jsem se trochu<br />
připravoval, ale na trati mi okamžitě<br />
došlo, že to je zbytečné, protože on si<br />
skutečně rád povídá, a k tomu je dobrý<br />
vypravěč. Myslím, že jsem se zeptal na<br />
rok 1948, kdy se narodil, a Honza se přes<br />
Jana Masaryka dostal ke svým nesmírně
16<br />
NOVINÁŘ A CESTOVATEL<br />
Tomáš Poláček se narodil 21. prosince 1977 otci Lubomírovi (zemřel<br />
o pět let později) a matce Evě, toho času studentce pražské Fakulty<br />
žurnalistiky. Poslední ročník absolvoval a diplom převzal spolu s ní<br />
– stojí na webu magazínu Reportér, pro který Tomáš Poláček píše<br />
rozhovory a reportáže od roku 2014. Velký čtenářský ohlas měla jeho<br />
třítýdenní cesta stopem na olympiádu v Pekingu 2008. Přejel také<br />
celé Česko na segwayi, na olympiádu v Londýně zase dojel na elektrokole<br />
(často vybitém). Zúčastnil se „Dakaru“ v Jižní Americe, projel<br />
přes pouště sever Afriky po arabském jaru. O svých cestách stopem<br />
skrze kontinenty napsal dvě knihy, které jsou víc osobní zpovědí než<br />
klasickým cestopisem. Další knihu skládal s legendárním jazzovým<br />
trumpetistou Lacem Déczim, nově vydal knihu rozhovorů s kardiochirurgem<br />
Janem Pirkem (s autorem tohoto rozhovoru se znají<br />
dlouhé roky, proto si tykají).<br />
BIZBOOKS, 399 Kč, již vyšlo<br />
ekvivalent v pivech. Jedno je ale spojuje,<br />
velmi inspirativně stárnou. Ježiš, jak já<br />
bych chtěl mít jednou jejich energii!<br />
Laco ve svých třiaosmdesáti letech hraje<br />
snad sto padesát koncertů ročně, Honza<br />
Pirk dělá dvacet operací srdce měsíčně<br />
a například dnes mi volal, že právě uběhl<br />
čtrnáct kilometrů a jestli nezajdeme na<br />
jedno... Jsou neuvěřitelní.<br />
Mě zase přijdeš neuvěřitelný ty, když<br />
píšeš ve svých reportážních knihách<br />
ze stopování kolem světa, jak dramaticky<br />
projíždíš Kongem nebo klopýtáš<br />
nocí přes hranice ve střední Americe.<br />
Díky čemu se nevzdáváš, ani když<br />
máš namále?<br />
Zbytečně bych nedramatizoval. Měl<br />
jsem obrovské štěstí v tom, že mě<br />
od patnácti let nejvíc ze všeho bavilo<br />
stopovat, a to hlavně na východ, do<br />
Rumunska, do Turecka, nebo na<br />
Kavkaz. Pak jsem nastoupil do novin,<br />
a v Mf Dnes měl dobré šéfy, kteří řekli:<br />
„Tak stopem jezdi dál a piš o tom.“ Byl<br />
bych hloupej, kdybych toho nevyužil. Od<br />
prvního momentu jsem si té možnosti<br />
vážil, chápal ji jako krásnou prodlužku<br />
mládí, a když mě na cestách občas<br />
něco bolelo nebo štvalo, pořád jsem si<br />
opakoval: važ si toho, že takhle můžeš<br />
trajdat. Jediné místo, kde jsem se jako<br />
stopař píšící reportáže cítil dlouhodobě<br />
špatně a v ohrožení, byla Demokratická<br />
republika Kongo, a tu jsem ani<br />
celou neprostopoval: ve vnitrozemí mě<br />
mírotvrci z OSN posadili do nákladního<br />
letounu a za hodinu jsem byl na hranici<br />
s turisticky mnohem schůdnějším<br />
Kongem Brazzaville.<br />
Byl náročnější stop z Prahy přes Asii<br />
a obě Ameriky na jih do Ohňové země<br />
nebo napříč Afrikou z jihu na sever?<br />
Mně se zeměkoule objížděla nečekaně<br />
snadno. Z Prahy do východoruského<br />
Magadanu a z Aljašky do Ohňové země<br />
ani jedinkrát nešlo o zdraví. Pak to šlo<br />
nádherně i z JAR do Zambie, ale zasekl<br />
jsem se v tom Kongu – skončila silnice,<br />
všude divní ozbrojenci, nevěděl jsem<br />
kudy kam. Tyhle šoky jsem ještě pár<br />
týdnů rozdýchával, střední Afrika asi<br />
nikdy nebude mým nejmilejším regionem,<br />
ale vzpomínám, že od Beninu<br />
do Maroka šlo už zase všechno snadno<br />
a lidi byli fajn. Na severu Maroka jsem<br />
pak musel do špitálu s malárií, ale s tím<br />
se musí počítat.<br />
Krátce po malárii, kterou jsi přežil<br />
tak tak, jsi začal běhat. Netajíš se ani<br />
v knihách tím, že jsi trpěl úzkostmi<br />
a svíráním hrudníku. Co ti ještě<br />
v životě pomáhá cítit se líp?<br />
Mé úzkosti mají asi přímou souvislost<br />
s těmi dvěma dlouhými etapami<br />
cesty kolem světa v letech 2015 a 2017,<br />
a následnými knihami, které jsem<br />
o tom napsal: v obou případech jsem<br />
zcela vyčerpaný odevzdal rukopis<br />
a propadl se do depresí. Rozhodně<br />
mi pomohlo běhání, ale musím říct,<br />
že když bylo nejhůř, na rok jsem začal<br />
brát antidepresiva. Poslední dva roky<br />
se cítím dobře, takže bych asi měl zase<br />
někam odjet.<br />
Na jakých knížkách jsi vyrostl se už<br />
dá asi dohledat v jiných rozhovorech.<br />
Jaké knížky čteš rád v současnosti?<br />
Čtu málo, mnohem víc koukám na<br />
Netflix. Navíc nebudu originální: ze<br />
současných Čechů mám asi nejraději<br />
Petra Stančíka a ze světa určitě Michela<br />
Houellebecqua. Ale ty musí milovat<br />
snad každý chlap ve středním věku...
Málokdo projde životem bez šrámů. Někomu toho ale osud<br />
naložil tolik, že si nedovedeme představit, jak to může unést.<br />
Se šesti ženami, které si v životě vytáhly černého Petra, si<br />
povídal známý spisovatel a publicista Aleš Palán. Nejsou to<br />
přitom rozhovory o bolesti a zklamání. Jsou o síle, která se<br />
rodí až v průběhu boje, a především o naději.<br />
Nakladatelství založené v prosinci 1989<br />
Tenkrát v Hollywoodu je dlouho očekávaná románová prvoti-<br />
na Quentina Tarantina, alchymisty, jenž dokázal proměnit<br />
filmový brak ve zlato. Stejně jako na plátně sledujeme herce<br />
Ricka Daltona a jeho dubléra, šoféra a přítele Cliffa Bootha.<br />
Oba se musejí vyrovnat s vlastním stárnutím a proměnou<br />
filmové kultury, v níž už jen obtížně hledají své místo.<br />
Naše nejúspěšnější knihy v roce 2021<br />
Dáváme kvalitním knihám prostor<br />
Druhé, rozšířené vydání knihy, kterou Martina Formanová<br />
navazuje na předchozí autobiografické prózy Skladatelka voňavého<br />
prádla a Snědla dětem sladkosti. Setkáváme se se zralou ženou<br />
reflektující svůj život po smrti manžela Miloše Formana. S pomocí<br />
deníku zpracovává svůj smutek ze ztráty člověka, po jehož<br />
boku strávila dvacet tři let a se kterým vychovala dva syny.<br />
O „nejlepším tenistovi všech dob“ vyšla již řada publikací<br />
a článků, převážně od sportovních novinářů, ale pohled Milana<br />
Hanuše je v tomto kontextu ojedinělý stylem i pojetím.<br />
Vedle sportovní stránky totiž přibližuje také psychologické<br />
pozadí tenisové hry i výjimečný způsob, jakým Roger Federer<br />
dokázal fenomenálně rozvinout svůj talent.
18<br />
TIPY OSOBNOSTÍ<br />
Michael Alexa<br />
Překladatel<br />
Doporučil bych knihu Saturn<br />
Jacka Dehnela, u které mě<br />
zaujal nápad spojit kunsthistorickou<br />
záhadu (neřkuli<br />
skandál) s velmi moderním<br />
pohledem na nesymetrické<br />
vztahy v rodině. A to na pozadí<br />
dramatických událostí španělské<br />
války za nezávislost.<br />
Román se čte jako Dan Brown,<br />
je podnětný jako Dostojevskij<br />
– a jeho jazyk je dílem zkušeného<br />
postmoderního vypravěče.<br />
V českém prostředí<br />
jde také o cenné rozvinutí<br />
poněkud ploché postavy<br />
Franciska Goyi z Formanova<br />
filmu Goyovy přízraky.<br />
Jana Bernášková<br />
Spisovatelka, herečka<br />
Jakou knihu bych doporučila nejlepšímu příteli?<br />
V každém životním období asi jinou, ale momentálně<br />
mě baví Indigový svět. Tato kniha pracuje s kvantovou<br />
fyzikou – se silou, která je všude kolem nás – a vysvětuje<br />
nám, jak tuto sílu využít pro sebe. Jak nakládat s vlastními<br />
myšlenkami, které mají obrovskou sílu a moc. Jak<br />
si díky svým myšlenkám nešlapat po štěstí, ale naopak<br />
najít svou vnitřní sílu. Věděli jste, že myšlenka má energetickou<br />
sílu, která se dá změřit?<br />
Tipy<br />
osobností<br />
knižního<br />
světa<br />
Jakou knihu byste doporučili<br />
nejlepšímu příteli a proč?<br />
Blanka Šustrová<br />
Redaktorka nakladatelství Jota<br />
Doporučila bych knihu Amari a Noční bratři od<br />
B. B. Alstona. Je sice primárně určená dětem kolem deseti<br />
let, ale napínavá dobrodružství plná magie, všelijakých<br />
udělátek a navíc vtipných referencí máme my, generace<br />
odkojená Harrym Potterem, rádi i v dospělosti. Po přečtení<br />
prvních stránek Amari jsem se nedokázala odtrhnout,<br />
dočetla jsem knihu na posezení asi ve tři ráno a pak jsem si<br />
říkala, že není možné, aby někdo napsal tak dobrý debutový<br />
román pro děti. Alstonovi se to povedlo.<br />
Radek Štěpánek<br />
Redaktor a PR nakladatelství Host<br />
Nejlepšímu příteli bych doporučil knihu Terror od Dana Simmonse. Vím totiž, že<br />
Vláďu, stejně jako mě, zajímají polární výpravy a mytologie původních obyvatel<br />
Arktidy. Terror má skoro 700 stran, navíc velmi drobnou sazbu, ale je právě o tomhle.<br />
A určitě stojí za věnovaný čas. Je příběhem o odvaze, přežití v podmínkách, které<br />
si jen málokdo z nás dokáže představit, navíc přesně vychází z toho, co o slavné<br />
Franklinově výpravě dosud víme. A to, co nevíme, se snaží dovyprávět. Finále má fascinující,<br />
neočekávané. Úžasná kniha.
Markéta Hejkalová<br />
Knižní<br />
kalendář I<br />
Hodně novoročních předsevzetí je<br />
negativních. Lidé se odhodlávají, co<br />
nebudou dělat: nebudu kouřit, nebudu<br />
pít alkohol aspoň v únoru, nejkratším<br />
měsíci v roce, nebudu trávit tolik času<br />
na sociálních sítích, nebudu sledovat<br />
diskuse o covidu a tím pádem se nebudu<br />
ani bát a rozčilovat.<br />
Fejeton<br />
19<br />
FEJETON<br />
Knižní lidé by si možná mohli dát pozitivní<br />
předsevzetí: každý měsíc přečíst<br />
jednu knihu – vím, že většina čtenářů<br />
Knihkupce jich přečte mnohem víc –<br />
ale takovou, která má ten daný měsíc<br />
v názvu. Je to vůbec uskutečnitelné?<br />
Některé měsíce se nabízejí samy – srpen,<br />
ten se dokonce vnucuje – po jiných jsem<br />
musela pátrat, ale nakonec jsem knih<br />
našla tolik, že jsem se rozhodla rozdělit<br />
tento fejeton ne na dvě, ale dokonce na<br />
tři části. Vím, že fejeton není seriál, ale<br />
snad mi ten žánrový prohřešek odpustíte<br />
– knihy s měsíci v názvu za to stojí a byla<br />
by škoda je vynechat jen kvůli předepsanému<br />
počtu znaků včetně mezer.<br />
Takže začínáme. Co jiného číst v lednu<br />
než román německého autora Rolanda<br />
Schimmelpfenniga s dlouhým názvem<br />
Jednoho jasného, mrazivého rána na<br />
začátku 21. století? Na namrzlé dálnici<br />
nedaleko Berlína havaruje kamion a v tu<br />
chvíli se kolem mihne vlk...<br />
Únorovou knihu jsem dlouho hledala,<br />
ale nakonec jsem našla titul současného<br />
českého autora Jana Sojky Rok bez<br />
února. Autor má měsíce v oblibě, protože<br />
jiná jeho kniha se jmenuje V srpnové<br />
žízni a obě – podle anotací soudě<br />
– jsou o mezilidských vztazích a krizích.<br />
V březnu se nabízí historický román<br />
amerického autora Thorntona Wildera,<br />
nazvaný Březnové idy. Vypráví o posledních<br />
dnech Gaia Julia Caesara a já jím<br />
končím první, zimní část našeho knižního<br />
kalendáře na rok 2022.<br />
TIŠINA<br />
Příběh o nerozlučném poutu,<br />
které nerozdělí ani smrt.
20<br />
INFLUENCEŘI<br />
Hanka<br />
Kyliánková<br />
Nechte<br />
se ovlivnit!<br />
Hanka pracuje jako učitelka na gymnáziu,<br />
momentálně si ale užívá mateřskou<br />
dovolenou<br />
Jak byste charakterizoval/a obsah<br />
vašeho instagramového profilu?<br />
Můj instagramový profil je zaměřený<br />
čistě na knihy, hlavní náplní jsou<br />
minirecenze a doporučení na<br />
mnou přečtené knihy, často také<br />
na audioknihy.<br />
Jaký žánr osobně preferujete?<br />
Momentálně nejvíce preferuji<br />
současnou českou prózu, ráda ale sáhnu<br />
i po té světové (to však většinou na<br />
doporučení, sama světovou produkci<br />
nejsem schopna usledovat) a ráda<br />
bych si rozšířila obzory na poli současné<br />
české poezie.<br />
Nejoblíbenější kniha?<br />
To je pro každého milovníka knih ta<br />
nejtěžší otázka a ani já na ni nedokážu<br />
odpovědět. Do výběru toho nejlepšího<br />
by se ale určitě propašoval Hastrman<br />
Miloše Urbana, Válka s mloky Karla<br />
Čapka a z úplně jiného soudku třeba<br />
Osvícení Stephena Kinga. Z audioknih<br />
mě pak napadají Žítkovské bohyně nebo<br />
Růže pro Algernon.<br />
Největší knižní překvapení této doby?<br />
Konec podcastu Liberatura s Jonášem<br />
Zbořilem, to nesu opravdu těžce.<br />
Kolik přečtete ročně knih?<br />
Kolem šedesáti.<br />
@ hankathebookworm
Petr Čornej, Pavel Bělina<br />
a kolektiv<br />
Dějiny zemí<br />
Koruny české I. a II.<br />
Slavná příručka, která daleko přesáhla hranice<br />
dané školním prostředím a získala si širokou<br />
čtenářskou oblibu, se vrací v nové verzi. Kromě<br />
aktualizací reflektujících současný stav poznání<br />
autoři připravili nové kapitoly věnované pravěku,<br />
první světové válce nebo období let 1945–1992.<br />
Billy O’Callaghan<br />
Doživotí<br />
Tři postavy, tři osudy a téměř sto let irské historie.<br />
Oblíbený spisovatel, který se českým čtenářům<br />
představil románem Náš Coney Island, ve<br />
své nové knize přináší velký příběh rodinných<br />
vztahů, nevlídných historických okolností<br />
a těžkého života v chudé a zkoušené zemi.<br />
PhiliPPe BrenO t<br />
l aëtitia CO rynO vá<br />
Sexkomiks 2:<br />
Intimní historie Afriky a Orientu<br />
Po dějinách sexu v západní kultuře, kterým se<br />
věnoval první svazek Sexkomiksu, se vydáme<br />
do sexuálních světů geograficky vzdálenějších.<br />
Vypravíme se za mýty a pohádkami, rituály,<br />
náboženstvím i každodenností Afriky,<br />
Blízkého východu, Indie, Číny a Japonska.
22<br />
ROZHOVOR<br />
Spisovatel Daniel Petr se vrací k tématům, kterými<br />
čtenáře zaujal už v oceňované knize Straka na<br />
šibenici. Nový román Odečítání pohybů souřadnic,<br />
který vyšel letos v lednu, zavede čtenáře do zámoří,<br />
ale i do odlehlých oblastí Slezska. Daniel Petr<br />
v něm zkoumá dvojnictví, rodinná traumata, ale<br />
i pokušení ideálních předobrazů, které všichni<br />
hledáme, možná ale nikdy ani neexistovaly.<br />
Setkání<br />
Host, 359 Kč, již vyšlo<br />
s dvojníkem<br />
změní hlavnímu hrdinovi nového románu<br />
Daniela Petra život<br />
Text: Radek Štěpánek<br />
Foto: Ondřej Lipár<br />
Mickey Watts je obráběčem kovů<br />
v Maine v USA. Jak a proč se dostane<br />
do Slezska?<br />
Mickey pracuje v americké pobočce<br />
švýcarského výrobce CNC strojů jako<br />
servisní technik. CNC stroje jsou zařízení<br />
schopná obrábět s téměř neuvěřitelnou<br />
přesností. To má ale svou odvrácenou<br />
stranu – jakmile se s nimi pohne, je<br />
třeba znovu podstoupit náročné seřizování.<br />
Do toho se nikomu nechce častěji,<br />
než je nutné. Z tohoto důvodu tu neplatí<br />
rčení o Mohamedovi a hoře a pro<br />
servisní techniky je jednodušší cestovat<br />
po světě za svými stroji než naopak.<br />
Mickey nejprve získává praxi v Ženevě<br />
a odtud se vydává do Prahy uskutečnit<br />
svou první zakázku. Protože mu krátce<br />
nato končí smlouva a on stojí před vol-<br />
bou, co dál, rozhodne se v Praze nějakou<br />
dobu zůstat. Jedním z důvodů je, že se<br />
ani po třicítce nedokáže zbavit strachu<br />
z otce, despotického válečného hrdiny<br />
z Vietnamu. Kromě toho se v Praze<br />
zamiluje do absolventky veterinární<br />
fakulty Zuzany Kvapilové.<br />
Kvůli přirozenému odporu ke změnám,<br />
který se s přibývajícím věkem projevuje<br />
stále výrazněji, se Mickey rozhodne<br />
v Praze zůstat. Téměř všechen čas tráví<br />
v práci a jedno z mála rozptýlení pro<br />
něj představují páteční setkání s přáteli<br />
ve vinárně ve Slavíkově ulici. Právě tady<br />
padne návrh na víkendovou výpravu<br />
se stany a spacáky do Slezska, která<br />
přinese zvrat do Mickeyho jednotvárného<br />
života.<br />
Proč jste si vybral jako místo části děje<br />
knihy právě Ameriku? Má to putování<br />
mezi Amerikou a srdcem Evropy<br />
nějaký hlubší význam?<br />
Příběh Mickeyho proměny začíná<br />
v době, kdy do Bílého domu přichází<br />
Donald Trump. Ve známém heslu<br />
„Make America Great Again“, které<br />
předchozímu americkému prezidentovi<br />
pomohlo vyhrát volby, je nejdůležitější<br />
slovo again (opět). Sděluje jím svým<br />
voličům, že existuje předobraz ideální<br />
Ameriky, ke kterému je třeba se vrátit.<br />
Podobně chce Mickey zabránit proměně,<br />
kterou zprvu považuje za projev<br />
přibývajícího věku, a tak jako Karel<br />
Gott toužil být Forever Young, snaží se<br />
hlavní hrdina stát tím Mickeym, jakým<br />
byl kdysi.
O umístění části děje do střední Evropy Nejvýrazněji se jeho proměna projevovala<br />
v tom, že nedokázal odpovědět na<br />
rozhodla skutečnost, že jsem v Americe<br />
nikdy nebyl a jako většina z nás otázky týkající se filmů, a to ani ty nejjednodušší.<br />
O to víc byli přátelé překva-<br />
o ní vím velmi málo. Tím mám na mysli<br />
skutečnou Ameriku, ne tu, kterou<br />
pení, když se mu po čase začala vracet<br />
představují The Avengers. Nesnažím paměť. Utvrdil je tím v jejich podezření,<br />
se o analýzu problémů, se kterými se že se za jejich známého pouze vydává.<br />
Američané potýkají, to by bylo nad<br />
Ve skutečnosti ho vězní ve sklepě, kde<br />
moje síly. Spíš si stejně jako mnozí<br />
ho týrá, aby z něj vytloukl vědomosti,<br />
z nás kladu otázku „co se to tam ksakru které pak vydává za své. Šlo samozřejmě<br />
o vtip, ale mě v tu chvíli došlo,<br />
děje?“ O to líp pak rozumím Mickeymu,<br />
jehož strach z otce dokáže alespoň<br />
že příběh je na světě.<br />
načas rozptýlit 6000 kilometrů ležících<br />
mezi Prahou a Bangorem.<br />
Kniha zkoumá i vztahy mezi dětmi<br />
a jejich rodiči, traumata z dětství.<br />
A pak, proč to nepřiznat, umístění<br />
Proč právě tohle téma?<br />
hlavní postavy do cizího prostředí<br />
To je obtížná otázka, protože je těžké<br />
představuje poměrně častý způsob vyhnout se v odpovědi opakování toho,<br />
rozvíjení zápletky. Mickey, přestože už co už jsme všichni slyšeli milionkrát.<br />
v Čechách žije deset let, stále zakouší Moji rodiče se rozešli v době, kdy jsem<br />
pocit neznáma – ten tu představuje dospíval, a tvrdit, že mě to nepoznamenalo,<br />
by bylo lhaním si do vlastní kapsy.<br />
opuštěná krajina ve slezském pohraničí.<br />
Připadá mi, že právě tenhle pocit Jestliže cítím po šesti letech potřebu<br />
nejistoty je pro pochopení uvažování vrátit se k tématu, kterým jsem se<br />
části současných Američanů důležitý. tehdy zabýval ve Strace na šibenici,<br />
znamená to, že jsem své trauma z dětství<br />
ještě nepřekonal a s terapeutickou<br />
Ve Slezsku se Mickey potká se svým<br />
dvojníkem, což mu změní život. Jak rolí literatury to nebude tak slavné, jak<br />
vás téma dvojnictví napadlo?<br />
se někdy tvrdí.<br />
Jednou jsme seděli s přáteli na terase<br />
jedné restaurace a vzpomněli si na<br />
To říkám samozřejmě s nadsázkou<br />
svého známého. Šlo o člověka, kterému a také se značnou dávkou úlevy. Literatura<br />
má být podle mého názoru přede-<br />
bylo na první pohled ukradené, jak<br />
vypadá – měl nadváhu a umaštěné<br />
vším literaturou. Pokud od ní má autor<br />
vlasy. O to víc se zajímal o filmy. Na<br />
jiná očekávání, je jako důchodkyně,<br />
požádání dokázal vysypat informace která si přišla k okénku na poště postěžovat<br />
na své zdravotní potíže. Ty, kdo<br />
o jakémkoli dílu světové kinematografie<br />
– kdo ho režíroval, o co v něm šlo stojí za ní, to dříve nebo později otráví.<br />
a kdo v něm hrál. Jednoho dne odjel<br />
do zahraničí, a když se po nějaké době Konec knihy působí skoro hororově.<br />
vrátil, vyšlo najevo, že už není tím,<br />
Máte horory rád?<br />
kým byl dřív. Nešlo přitom o to, že po Hororové prvky jsem použil už ve<br />
nadváze nebylo ani památky a byl pečlivě<br />
ostříhaný. Jeho chování působilo v Sestře smrt. A je to tak, horor jako<br />
Strace na šibenici a samozřejmě také<br />
dojmem, jako by se vrátil někdo jiný. žánr mě vždycky fascinoval. Četl jsem<br />
Daniel Petr se narodil v roce 1975. Do většího<br />
povědomí čtenářů se zapsal svou třetí prozaickou<br />
knihou, románem Straka na šibenici<br />
(2015), který byl nominován na cenu Magnesia<br />
Litera a Cenu Josefa Škvoreckého. Publikoval<br />
v řadě literárních časopisů a je spoluautorem<br />
divadelního textu Unser Zimmer / Náš pokoj.<br />
V roce 2018 mu vyšel krimithriller Sestra smrt.<br />
strašidelné příběhy už jako kluk. Když<br />
mi bylo dvanáct, vytrácel jsem se<br />
v noci tajně ven, potmě lezl na strom<br />
na zahradě, kde jsem si postavil bunkr,<br />
a při svíčce si tam četl Frankensteina.<br />
Mělo to úplně jinou atmosféru než<br />
doma v posteli.<br />
Ale abych se vrátil k Odečítání pohybu<br />
souřadnic. Napsal jsem ho jako poctu<br />
klasikovi hororu, jehož jméno tu<br />
záměrně neuvádím, ale uhodnout ho<br />
je snadné. Nápovědou je místo, kde se<br />
odehrává část děje. A abych případnou<br />
nejistotu rozptýlil úplně, v knížce lze<br />
najít název jednoho z románů zmíněného<br />
autora.<br />
Ta kniha přesto není horor a ani se jím<br />
nesnaží být. Naopak, některými prvky,<br />
které mohou hororově vyznít, jsem se<br />
vlastně příběh snažil odlehčit. Chce<br />
to ale pozorné čtení, při něm snad ta<br />
ironie vynikne.<br />
Vaše nová kniha vznikalo poměrně<br />
dlouhou dobu. Proč?<br />
Důvodů je několik, ale hlavní je ten,<br />
že když přijdu večer z práce domů,<br />
vrhnou se na mě dvě malé děti, aby mi<br />
ukázaly, co postavily ze židlí v obýváku,<br />
co namalovaly (čím, to poznám už ve<br />
dveřích podle šmouh na jejich oblečení)<br />
a donutily mě sníst umělohmotnou<br />
pizzu s hranolky.<br />
Následuje opravdová večeře, a pak se<br />
manželka vytratí do kuchyně, aby uvařila<br />
na druhý den, naskládala nádobí<br />
do myčky a vyprala. Já nic z toho dělat<br />
nesmím, protože jsem při mytí nádobí<br />
ztupil několik nožů, zničil dřevěnou<br />
misku a při praní obarvil nátělníky.<br />
Uspávání dětí probíhá tak, že jediný,<br />
kdo usne, jsem já, a když se po<br />
půlhodině probudím, jsou děti ještě<br />
vzhůru. K psaní se dostanu většinou<br />
před devátou večer, a mám tak na<br />
něj necelé dvě hodiny, protože ráno<br />
v šest zase vstávám do práce. Kromě<br />
toho hodně škrtám. Když to shrnu, je<br />
vlastně zázrak, že dokážu vůbec nějakou<br />
knížku dokončit.<br />
23
24<br />
TIP REDAKCE<br />
Viktoriánská doba, magická scenérie Oxfordu,<br />
bojovnice za ženská práva a jeden neskutečně<br />
přitažlivý vévoda z Montgomery. Přečtěte si<br />
příběh o zakázané lásce a spalující vášni, kterou<br />
nedokážou spoutat ani svazující konvence<br />
a přísná etika. Také zbožňujete historické romance<br />
okořeněné pořádnou dávkou jiskření mezi<br />
hlavními hrdiny?<br />
Cosmopolis, 399 Kč, již vyšlo<br />
Ukázka z knihy:<br />
Už to bylo dávno, kdy se naposledy<br />
líbala s mužem, ale když<br />
se na něho podívala, vzpomněla<br />
si, jaké jí to přinášelo potěšení…<br />
obratný dotek jazyka, tvrdé,<br />
dychtivé svaly pod jejími dlaněmi,<br />
krev v jejích žilách sladká a hustá<br />
jako melasa…<br />
Rebelky<br />
z Oxfordu<br />
Odvážné čtení pro výjimečné ženy!<br />
Annabelle Archerová dostane jedinečnou<br />
příležitost stát se jednou z prvních<br />
studentek Oxfordské univerzity. Stipendium<br />
jí poskytne dámský spolek, který<br />
se snaží prosadit volební právo pro ženy.<br />
Má to ovšem jednu podmínku – Annabelle<br />
musí na oplátku najít vlivného<br />
muže, který se postaví za zájmy spolku.<br />
Jejím cílem se stane chladný a vypotext:<br />
Tereza Becková<br />
Otočil k ní hlavu, jako by zašeptala<br />
jeho jméno.<br />
Lehce se na něj usmála.<br />
Píše se rok 1879 a svět ovládaný muži se<br />
otřese v základech.<br />
čítavý vévoda z Montgomery, který na<br />
příkaz královny řídí britskou politiku.<br />
Oči mu potemněly jako obloha<br />
před bouří. Ta náhlá ostrá intenzita<br />
jeho pohledu ji ochromila,<br />
strhla ji a ona padala a padala<br />
do hlubin jeho duše, když před<br />
ní na okamžik otevřel její brány<br />
dokořán. Zaslechla tiché zalapání<br />
po dechu a uvědomila si, že vyšlo<br />
z jejích vlastních úst. (…)<br />
Když si Annabelle najde cestu na jeho<br />
panství, rychle si uvědomí, že největší<br />
výzvou bude mu odolat. Vévodu tvrdohlavá<br />
intelektuálka dohání k šílenství,<br />
a co je ještě horší, zdá se, že kvůli ní<br />
úplně ztrácí svou chladnou rozvahu. Ale<br />
nebyl by nejlepším stratégem v zemi,<br />
kdyby se s ní nepokusil vyjednat docela<br />
jinou dohodu…<br />
On je moje druhá polovina.<br />
Ta myšlenka ji zasáhla, jako by na<br />
ni někdo vylil vědro studené vody.<br />
EVIE DUNMORE<br />
Spojení mezi nimi už jí nepřipadalo<br />
jako sen. Bylo skutečné. A to<br />
nebylo možné.<br />
Zachvěla se.<br />
Na sedadle naproti ní zaťal<br />
Montgomery ruce v pěst.<br />
Bestsellerová autorka USA Today, spojila při psaní série<br />
Rebelky z Oxfordu kouzelné scenérie města Oxford se<br />
svou vášní pro historické romance, ženské průkopnice<br />
a vše viktoriánské. Vystudovala diplomacii, a to právě na<br />
Oxfordské univerzitě. Živí se jako konzultantka a je členkou<br />
Asociace romantických spisovatelů RNA. V současné době<br />
žije v Berlíně a lásku k Velké Británii 19. století soustřeďuje<br />
do svého psaní a sbírky tartanových plédů.
Svět podle Agnes: Život s mnichem // Agnes Pechová<br />
26<br />
RECENZE<br />
Dvě děti, manžel, tři psi, kočka a svět<br />
momentálně sbalený a napůl vybalený<br />
ve stěhovacích krabicích. Dokonalé<br />
podhoubí pro blog, ale také spousta<br />
materiálu na skvělou knížku. To je Svět<br />
podle Agnes.<br />
Když začala Agnes Pechová před pár<br />
lety psát blog a svěřovat se s každodenními<br />
radostmi i strastmi čtenářům<br />
na internetu, možná ani nečekala, že<br />
jí to vydá na celou knížku. O několik<br />
let později Agnes stále baví internet<br />
(a mnohem širší čtenářskou základnu)<br />
a na světě je už druhá kniha.<br />
Svět podle Agnes: Život s mnichem je<br />
novým pokračováním glos a fejetonů<br />
ze života autorky, psaných tak, jak se<br />
o ně dělí právě na svém facebookovém<br />
a instagramovém profilu. Někdy se<br />
jedná o delší zážitek, jindy jen o krátkou<br />
poznámku, vždy se nad ní však<br />
pobavíte. Často si vzpomenete na<br />
podobnou situaci z vlastního života<br />
a rodiny, protože nějakou takovou<br />
trampotu zažijeme občas všichni.<br />
Agnes umí trefně, a na malém<br />
prostoru, vypíchnout humornost či<br />
trapnost situace. Na nic si nehraje, píše<br />
tak, jak my ostatní obvykle mluvíme,<br />
a o to příjemnější čtení je. A jako matka<br />
dvou synů, jednoho navíc v pubertě,<br />
a manželka mnicha a mistra bojových<br />
umění, má zážitků na rozdávání. Když<br />
Být manželkou mnicha a mistra bojových umění v jednom,<br />
vychovávat puberťáka, mimino, tři čuby a kocoura není vždy<br />
k tomu připočtete tři fenky a kocoura,<br />
úplně jednoduché. Agnes o tom ví své… A co teprve, když se<br />
celá tahle smečka musí odstěhovat z Prahy na odlehlý statek<br />
začíná teprve ta pořádná mela. Agnes<br />
na Vysočině. To začíná ta pravá jízda okořeněná spoustou<br />
šlamastyk, trapasů a tragikomických příhod! Agnes si však<br />
vždy poradí – s humorem a s grácií sobě vlastní (a samozřejmě<br />
pohlíží na život s lahví humorem, vína). nadhledem<br />
a na každé tragédii najde aspoň smítko<br />
Zápisky jedné výtržnice na mateřské,<br />
humoru. Smítek má která ve každou svém tragédii životě přemění v také komedii.<br />
ISBN 978-80-908161-5-2<br />
dost, protože celou velkou rodinu v současné<br />
době stěhuje z Prahy na statek<br />
9 788090 816152 ><br />
kdesi na Vysočině. Šlamastyky, trapasy<br />
Agnes<br />
Agnes Pechová<br />
ŽIVOT S MNICHEM<br />
SVĚT PODLE<br />
SVĚT PODLE<br />
Agnes<br />
ŽIVOT<br />
S MNICHEM<br />
Agnes Pechová<br />
i další neobyčejně obyčejné příhody<br />
střídají jedna druhou a vy se nad nimi<br />
při čtení královsky bavíte. Možná si často<br />
s lehkostí řeknete, že jste rádi, že se tohle<br />
neděje vám, a můžete se nad tím jen<br />
smát. Příjemným zpestřením je fotografická<br />
příloha, dokreslující vyprávění.<br />
Svět podle Agnes: Život s mnichem je<br />
útlá kniha, kterou přelouskáte snadno<br />
a s velkou radostí. Připravte své blízké na<br />
to, že jim z některých kapitol zacitujete<br />
s úvodním slovem „hele, to je jak u nás“<br />
nebo „to musíš slyšet, co se jim zase<br />
stalo“. A až dočtete a utřete slzu od smí-<br />
Rosier, 299 Kč, již vyšlo<br />
chu, schováte si tenhle malý poklad do<br />
knihovny na horší časy, abyste se k němu<br />
mohli vrátit, až dojde u vás doma na<br />
nějaké drama.<br />
Takže, vyhnat děti z pokoje, zavřít psa<br />
a jiné chlupáče vedle, nohy na stůl,<br />
sklenku vína do ruky a pojďme prožít<br />
Svět podle Agnes.<br />
Helena Herynková<br />
Kontinuita parku // Petr Šesták<br />
Host, 349 Kč, již vyšlo<br />
Není a ani<br />
nemůže být<br />
všechno ideální<br />
Na nádraží v pohraničním městečku<br />
přijíždí Josef se svými zidealizovanými<br />
představami, jak bude svému rodnému<br />
městu prospěšný. Od chvíle, kdy před lety<br />
„lidé montovali na hranicích dráty, aby je<br />
po letech mnohdy titíž lidé zase nadšeně<br />
přestříhali“, se zde po sametové revoluci<br />
vyměnilo mnoho obyvatel. Dokonce<br />
se objevily i dvojjazyčné nápisy, i když<br />
ne tolik, jako v dobách, kdy docházelo<br />
k odsunům usedlíků, jednou českých,<br />
podruhé německých. Josef vzpomíná na<br />
dobu, kdy tady prožil mládí, i na své pozdější<br />
cesty po cizině, kde sbíral zkušenosti,<br />
jež by chtěl nyní předat dál. Nastoupí jako<br />
učitel v místní škole. Poměry se sice změnily,<br />
ale nikoli lidé. Jiný přístup ke studentům<br />
je Josefovi vytýkán. Na každém kroku<br />
naráží na neporozumění. Chce publikovat<br />
v místním plátku, ale není mu to umožněno.<br />
Seznámí se ekologicky laděnou<br />
dvojicí, která jej a jeho nápady oceňuje,<br />
ale když dojde na věc, nechají Josefa ve<br />
štychu. Ten je rozčarován poměry a postojem<br />
zdejšího zastupitelstva. Revitalizace<br />
parku, jejž Josef tolik miloval, vůbec neodpovídá<br />
jeho představám.<br />
Mohlo by to být jakékoli město v pohraničí.<br />
Mohla by to být kdejaká větší vesnice.<br />
To autor nechává na představivosti<br />
čtenáře. Nekonkretizuje nic a nikoho.<br />
Ani Naše hlavní město, ani například<br />
„Nezodpovědné obyvatele města, kteří<br />
se v Novém režimu dostatečně nezorientovali,<br />
a ač se zaleasovali u nejbohatšího<br />
z nejbohatších Nových bohatých, zchudli<br />
a byli odsunuti na periferii“.<br />
Je sympatické, jaký nevšední slovník<br />
používá spisovatel v celém románu, dává<br />
místům i lidem své vlastní přezdívky, píše<br />
vtipně, i když zahořklost hlavní postavy<br />
je znát. A je chvályhodné, že se naši<br />
současní mladí autoři narození v totalitě<br />
a dospívající v době po Listopadu věnují<br />
moderní historii bez zatížení a vlivu jediného<br />
správného názoru. Ústy Josefa se<br />
nebojí Petr Šesták vyslovit kritiku nešvarů<br />
Nové doby a popsat přesně jednání lidí,<br />
které čtenáři může připomenout mnohé,<br />
co poznali na vlastní kůži. Perfektně<br />
napsaná kniha, která upoutá stylem i celkovým<br />
vyzněním.<br />
Zuzana Dorogiová
Kde se les dotýká hvězd // Glendy Vanderahová<br />
Jota, 398 Kč, již vyšlo<br />
Dítě z vesmíru<br />
přináší dobro<br />
„Je nebezpečné dotýkat se hvězd na<br />
zem spadlých z nebe…“. Tak tahle písnička<br />
od Suchého a Šlitra by se hrdinům<br />
románu Kde se les dotýká hvězd<br />
asi dost líbila…<br />
Joanna je studentka ornitologie, která<br />
má za sebou dva náročné roky. S jizvami<br />
na těle i duši ustála rakovinu prsu a teď<br />
na venkově usilovně pracuje na svém<br />
projektu o hnízdění ptáků. Jednou<br />
večer ji ale doma překvapí malá bosá<br />
holka v pyžamu, která tvrdí, že přichází<br />
z vesmíru. Přiletěla prý na Zemi zkoumat<br />
lidi, a až zažije pět zázraků, zase<br />
se vrátí domů. Víc o sobě neprozradí.<br />
Možná Ursa utekla z domova, možná jí<br />
někdo ubližoval? Jo požádá o pomoc<br />
zvláštního mladíka Gaba ze sousedství,<br />
farmáře a prodavače vajec, ale ani ten<br />
netuší, co si s Ursou počít. Rozhodnou<br />
se pár dní počkat, jenže v mezidobí si<br />
je Ursa omotá kolem prstu – získá si je<br />
svou bezprostředností, imaginací a inteligencí.<br />
Tahle malá holka dokáže nastudovat<br />
vysokoškolskou učebnici, vyzná se<br />
v Shakespearovi a navíc jak tvrdí: dokáže<br />
lidem přivolávat dobré věci. To se<br />
opravdu děje – všichni společně prožívají<br />
kouzelné prázdniny, Jo s Gabem se díky<br />
Urse, přestože jsou oba tak trochu „rozbití“,<br />
začínají sbližovat. Oba si ale stále<br />
více uvědomují, že se pohybují na tenkém<br />
ledě – jejich počínání by mohlo být<br />
klasifikováno jako ohrožení dítěte. Jenže<br />
přece nenechají Ursu napospas systému?<br />
Ale co bude na konci prázdnin?<br />
Minulost je nakonec dostihne všechny<br />
a ty zázraky budou ještě potřebovat…<br />
Kde se les dotýká hvězd je téměř<br />
magická kniha. Skvěle se čte, všechny<br />
tři osudy se proplétají a překvapivě<br />
doplňují, dozvídáme se o možných příčinách<br />
Gabových psychických problémů,<br />
o obavách Jo z návratu nemoci, dojímá<br />
nás Ursina fantazie. Bojíme se o všechny<br />
ty zranitelné duše, tiše doufáme, že to<br />
všechno dobře dopadne. Je tu přece<br />
tolik přátelství a lásky. Uvědomujeme<br />
si, že ve skutečnosti by to asi takhle<br />
nefungovalo, láska možná hory přenáší,<br />
ale s depresí spíše nehne, ale chceme<br />
se nechat okouzlit a užít si to. Trochu<br />
romantiky a naděje jednou za čas, to<br />
se přece smí.<br />
Glendy Vanderahová se se svým debutem<br />
trefila do přízně čtenářů, kniha se<br />
v roce 2019 stala bestsellerem časopisů<br />
Wall Street Journal a Washington Post.<br />
Jsem ráda, že se ve zdařilém překladu<br />
Tomáše Bíly pokusí získat i naše okoralé<br />
duše.<br />
Hana Kubíková<br />
27<br />
Dámský gambit // Walter Tevis<br />
Po smrti matky se osmiletá Beth<br />
dostane do sirotčince. Správce domu<br />
ji naučí hrát šachy. Poté, co si ji vezme<br />
do pěstounské péče náhradní rodina,<br />
zkusí si zahrát svůj první žákovský turnaj<br />
a k překvapení všech vyhraje. Jenže<br />
od rodiny odejde otec a matka řeší<br />
svůj smutek prášky a pilulkami. Beth<br />
jí pilulky krade, neboť ze sirotčince<br />
přišla už lehce závislá, jelikož tam dávali<br />
dětem tabletky na uklidnění každý<br />
den. Přesto je v šachu velmi úspěšná<br />
a může si za odměny v soutěžích kupovat<br />
odborné knihy, z nichž získává další<br />
teoretické zkušenosti. Je obdařena<br />
schopností představit si šachovnici<br />
v hlavě a po paměti zkoušet jednotlivé<br />
tahy. Brzy s nevlastní matkou cestuje<br />
po Americe a vyhrává jeden zápas za<br />
druhým. Časem se dostane i do Evropy,<br />
a začíná být populární ve hře, jež je<br />
vyhrazena mužům, jak jí je dáváno<br />
najevo. Muži ji mezi sebe přijímají s rozpaky<br />
i s jistou povýšeností. Je přece jen<br />
žena. Když získá titul mistryně Ameriky,<br />
vyšle ji rodná země do Sovětského<br />
svazu, aby se pokusila získat metu<br />
nejvyšší a vyhrála nad dosud neporazitelnými<br />
Rusy, což byl úkol nesnadný,<br />
a nadto mezi mocnostmi v době<br />
studené války šlo o politickou prestiž.<br />
Jenže Beth zrovna v té době bojuje<br />
nejen s prášky, ale i s alkoholem.<br />
Americký romanopisec a povídkář<br />
Walter Tevis dokázal zpracovat děj<br />
i téma románu natolik přitažlivě, že<br />
i ti, kteří nerozumějí šachu a ani jej<br />
neumějí hrát, jsou napínavým podáním<br />
naprosto uneseni. Krom toho je<br />
obdivuhodné, jak se jako muž dokázal<br />
vypořádat s ženskými pocity, s intimitou<br />
zvláštní, téměř osamělé dívky,<br />
jejími stavy skepse i radostí. Umí<br />
trefně popsat postavení ženy mezi<br />
mužskou společností. Žena musí být<br />
několikanásobně lepší a vynikat, aby ji<br />
mužský kolektiv mezi sebe přijal, nebo<br />
ji dokonce uznával. Řeší i problém<br />
Argo, 398 Kč, již vyšlo<br />
návykových látek, ale v žádném případě<br />
nemoralizuje. Podle jeho skvělé knihy byl<br />
v roce 2020 zpracován na Netflixu populární<br />
televizní seriál.<br />
Zuzana Dorogiová
28<br />
ROZHOVOR<br />
text: Jan David<br />
foto: archiv nakladatelství Fortuna Libri<br />
Mýlil<br />
jsem se,<br />
manžel Marie Terezie vůbec nebyl bačkora<br />
„Najednou vám to začne psát, jako byste rozhrnul závěs<br />
a nahlédl do historie,“ říká o spisovatelském naladění<br />
Josef Bernard Prokop, autor lucemburské pentalogie,<br />
která začala tajným deníkem Karla IV. Nyní píše romány<br />
z doby Marie Terezie. Jak zjišťuje, jestli má jeho příběh spád<br />
a není upovídaný?<br />
Psal jste si někdy deník? Myslím<br />
vlastní deník.<br />
Psal jsem si ho po vzoru Rychlých šípů<br />
v sedmi, osmi letech. Ještě ho mám<br />
někde schovaný. Jako kluci jsme také<br />
zkoušeli žít modrým životem, protože<br />
jsme četli foglarovky, které už byly libri<br />
prohibiti (pozn. redakce církví či vládn.<br />
režimem zapovězené knihy) a měly pro<br />
nás cenu zlata. Záhada hlavolamu, Stínadla<br />
se bouří… Četli jsme je i ve škole<br />
při hodině, a když si toho učitel všiml,<br />
řekl: „Zabavovat ti to nebudu, ale ať to<br />
čtení pod lavicí aspoň není vidět.“ Táhl<br />
s námi. K tomu mám příhodu, jak jsem<br />
měl štěstí v neštěstí.<br />
Povídejte...<br />
Moje babička byla lékařka, dědeček<br />
také, a měli ordinaci v Praze na<br />
Korunní třídě. Hned naproti bydlel<br />
pan Foglar se svou maminkou, a když<br />
pak byla starší, moje babička ji chodila<br />
ošetřovat. A protože už měla malého<br />
vnoučka, to jsem byl já, tak se pana<br />
Foglara zeptala, jestli bych mohl chodit<br />
k němu do oddílu.<br />
Vy jste chodil do Foglarovy<br />
slavné Dvojky?<br />
Bohužel ne, to je to. Řekl tehdy, že to není<br />
problém, jen musím umět dobře plavat,<br />
protože v oddílu jezdili na lodích. To ale<br />
problém byl, protože jsem absolvoval<br />
jen jednu lekci kurzu plavání, kde nás<br />
trenér hodil rovnou do hloubky. Trvalo<br />
pak několik let, než jsem svoji obavu<br />
z vody překonal. Ale o tom štěstí – později<br />
k nám do školy přišel hledat nové členy<br />
vedoucí 4. přístavu Jana Nerudy, dnes<br />
jsou to Vodní skauti. Tam jsem začal chodit<br />
a patřil jsem do oddílu Albatrosů.<br />
Byl jste kronikář?<br />
To ne, ale hodně jsem v té době četl.<br />
Naši měli obrovskou knihovnu. Rychle<br />
jsem si udělal věci do školy, a pak jsem<br />
četl a četl. Později jsem ještě hrál na<br />
klavír a ministroval v kostele, kde jsem<br />
se zamiloval do varhan, což mi vydrželo<br />
do dneška.<br />
Co jste četl kromě foglarovek?<br />
Miloval jsem od dětství pohádky, četl<br />
jsem romány, ale také Bibli. Naši tam<br />
JOSEF BERNARD PROKOP<br />
Hudebník, redaktor, spisovatel,<br />
pedagog. Autor dvanácti historických<br />
románů, prvním byl Karel<br />
IV. – Tajný deník, zatím posledním<br />
v loňském roce František Štěpán<br />
Lotrinský: Bohatý manžel chudé<br />
císařovny. Aktivně koncertuje na<br />
varhany, a to nejenom v Česku,<br />
ale ve většině zemí Evropy.<br />
Narodil se a studoval v Praze<br />
(varhany, klavír, hudební věda),<br />
je katolík. Po krátké pedagogické<br />
praxi už třicet let pracuje<br />
v Českém rozhlase, kde je redaktorem<br />
a moderátorem. Kromě<br />
toho je také autorem více než<br />
dvou stovek rozhlasových pořadů,<br />
spoluautorem televizních pořadů<br />
(s režisérem A. Moskalykem)<br />
a autorem tří divadelních her.<br />
Je aktivní i v muzikologické<br />
práci, mimo jiné je zakladatelem<br />
a předsedou České společnosti<br />
Jana Ladislava Dusíka. Vychovává<br />
mladé klavíristy v ZUŠ Jana Zacha<br />
v Čelákovicích u Prahy.<br />
měli i Korán nebo osmidílný komplet<br />
pohádek Tisíce a jedné noci. Dědeček<br />
z maminčiny strany byl totiž polyglot<br />
a arabista, hovořil čtrnácti jazyky včetně<br />
arabštiny. Maminka byla překladatelka,<br />
ta uměla také dvanáct nebo třináct<br />
jazyků. Mám po nich nadání na jazyky,<br />
ale jsem líný.<br />
Když jsem se na začátku zeptal<br />
na deník, myslel jsem, jak rychle<br />
se dostaneme k vaší první knize<br />
– Tajnému deníku Karla IV. Jak to<br />
bylo s jeho sochou u Karlova mostu,<br />
která vás postrčila k napsání úspěšného<br />
románu?<br />
S nápadem na knížku jsem začal<br />
koketovat v roce 2012. S kamarády jsme
tehdy psali různé skeče, scénáře,<br />
napsal jsem i divadelní hru. Tou dobou<br />
jsem šel po Karlově mostě, zvedl jsem<br />
hlavu, tam seděl Karel a koukal na mě.<br />
Vážně to tak vypadalo...<br />
Asi jste navnímal z vnějšku, na co<br />
jste byl vnitřně naladěn?<br />
Určitě ano, většina lidí tam prostě uvidí<br />
sedící sochu. Já už jsem ale v té době<br />
„ležel v Karlovi“ deset let. Nejprve jsem<br />
o něm chtěl v devadesátých letech<br />
napsat seriál, režisér Moskalyk byl<br />
z třinácti napsaných dílů nadšený. Pak<br />
ale z natáčení sešlo. Odjakživa mám<br />
rád historii a knihy, které ji popisují,<br />
například středověké kroniky. Vždycky<br />
mě bavilo představovat si, o čem se<br />
v nich píše. Úplně jsem viděl to gotické<br />
okénko, ze kterého kronikář opatrně<br />
pozoruje dění, aby ho nemohli zasáhnout<br />
samostřílem. Čtení s představivostí<br />
a citem je velké dobrodružství.<br />
Nejlepší nápady vám prý chodí při<br />
natřásání v hromadné dopravě?<br />
Teď mi to chybí, protože jsem dva<br />
roky nejel vlakem. A co začal covid,<br />
tak tramvají jen párkrát. Pomáhá mi<br />
ale procházení s hafanem, máme<br />
švýcarského salašnického psa. Někdy<br />
mě vyžene ven i na dvě hodiny, to je<br />
paráda. Něco si očichává, a vy si přemýšlíte.<br />
Bude to ale podobné jako v té<br />
dopravě. Až když se uvolníte, mohou<br />
přijít nápady. Není to mystické ani<br />
nadpřirozené, je to jen využití stavu<br />
relaxace. Číňané tomu říkají – být<br />
prázdná nádoba. Což je skvělé, protože<br />
pak vám ji mysl může zaplnit. Občas<br />
si při procházkách Prahou chystám<br />
i malá dobrodružství, kdy se snažím<br />
vsugerovat si, že jsem tu jako cizinec…<br />
oponu dějin a koukáte, jak se lidé hýbou,<br />
co říkají. Pak to jenom popíšete.<br />
Kolik toho napíšete, když vás<br />
políbí múza?<br />
Můj rekord je 53 stran za den. Když se<br />
tohle spustí, tak si říkáte – Bože, jen<br />
abych to nezapomněl. Píšete a píšete<br />
a píšete. Neberete telefony, jenom něco<br />
zhltnete, aby vás nerušilo kručení břicha,<br />
maximálně skočíte ven s pejskem. Musíte<br />
té možnosti využít. Nechci ze sebe dělat<br />
primadonu, ale při psaní u mě hodně<br />
záleží na náladě. Když píšete, tak na to<br />
musíte být naladěný. Jan Werich řekl<br />
geniálně, že byste měl psát vždycky, když<br />
máte čas. Abyste byl při tom, když to na<br />
vás přijde. Někdy máte termín, potřebujete<br />
psát, a zoufale vám to nejde. Nechce<br />
se vám do toho, tak se pustíte alespoň<br />
do úprav textu. Najednou ale – jako byste<br />
lusknul prsty – začne vám to psát. Není<br />
to tak, že vy začnete, ale ono to začne.<br />
Nevíte, odkud to jde. Jako byste rozhrnul<br />
závěs a nahlédnul do historie. Jen si pak<br />
musíte hlídat, abyste místo románu<br />
nepsal historickou publikaci.<br />
Jak to myslíte?<br />
Často se mi to dělo u Marie Terezie. Než<br />
z reálií dešifrujete osud a příběhy, kolikrát<br />
jsem si musel dávat pozor, abych<br />
nenapsal populárně naučnou literaturu.<br />
Jak jste se od Marie Terezie dostal<br />
k napsání zatím poslední knihy<br />
o jejím manželovi?<br />
Nabízelo se to samo. O Marii Terezii toho<br />
byla napsána hromada, ale o Františku<br />
Štěpánovi Lotrinském není skoro<br />
zmínka. Je to pomalu podobné jako<br />
se Sámem, o kterém najdete jenom<br />
odstaveček ve Fredegarově kronice ze 7.<br />
století. Víte, František Štěpán mi vždycky<br />
připadal jako bačkora. A mě zajímalo,<br />
jestli bačkora opravdu byl.<br />
Jenže nebyl, že?<br />
Málo se třeba ví, že v roce 1763 zachránil<br />
Rakousko před bankrotem. Kdyby<br />
>><br />
29<br />
To znám! Stejné věci pak<br />
vidíte poprvé.<br />
Přesně. Můžete pak vidět i věci, kterých<br />
jste si předtím nikdy nevšiml.<br />
Jakým stylem píšete, když se držíte<br />
historických reálií?<br />
Je to jednoduché a říkám to vždycky<br />
i na besedách. Znáte třeba historické<br />
body A a D. Ty neznámé body B a C<br />
se ale samy nabízejí. Jen je propojíte<br />
příběhem. Dokonce se mi stalo, že<br />
jsem něco uhodl. Něco jsem napsal,<br />
a až následně bylo objeveno, že se to<br />
tak skutečně stalo. Když už máte dané<br />
období dějin natrávené, rozhrnete
30<br />
nebylo Františka, možná by se Marie<br />
Terezie musela vzdát trůnu a uchýlit<br />
se do Toskánska. Jenže František<br />
byl šikovný hospodář, zdědil spoustu<br />
peněz, které navíc dokázal rozmnožit.<br />
Pomohl jí několikrát, i na její korunovaci<br />
dal půl milionu zlatých, což byla<br />
úžasná suma. Když pak zemřel, rod po<br />
něm zdědil tak obrovský majetek, že<br />
byl až do rozpadu Rakouska-Uherska<br />
základem habsburského pokladu. Snažil<br />
jsem se Františka Štěpána pojmout<br />
z mužského hlediska. Jeho příběh pro<br />
mě byl výzvou a mám radost, že se<br />
kniha čtenářům líbí.<br />
Knihy klasicky píšete nebo je<br />
namlouváte přes nějakou aplikaci?<br />
Píšu. Musíte ale zálohovat! Jednou<br />
se mi stalo, že jsem přišel o výsledky<br />
třítýdenní práce. Najednou jsem<br />
musel začít znova. Zajímavé je, co jsem<br />
zjistil díky načítání audioknih zrakově<br />
postiženým pro digitální internetovou<br />
knihovnu KTN. Měl jsem tu čest načíst<br />
i tři svoje knížky, detektivky o paní<br />
Grimmové, a při čtení nahlas jsem<br />
si uvědomoval věci, kterých jsem si<br />
dříve při pročítání potichu nevšimnul.<br />
Zjistíte, jestli to má spád, jestli je to<br />
upovídané. Od té doby si své knihy<br />
pročítám i nahlas.<br />
Od roku 2014 jste napsal dvanáct knih.<br />
Uživil byste se tím?<br />
Českou nevýhodou je malé čtenářské<br />
publikum. Jeden známý z Ameriky mi<br />
říkal: „Hochu, u nás už bys za svoji tvorbu<br />
měl vilu a v garáži tři auta.“ Tady mi to<br />
určitě nehrozí. (smích) Ale to tam, prosím<br />
vás, nepište.<br />
Proč?<br />
Všichni mi gratulovali k úspěchu první<br />
knihy. U druhé a třetí knihy ale nadšení<br />
u některých z nich opadalo, a zcela pak<br />
u nich zmizelo, když mi vyšla osmá,<br />
dvanáctá kniha… Pár si jich prostě myslí,<br />
jak jsem díky psaní bohatý a nejspíš<br />
mi závidí. Možná je ale jednou trochu<br />
pozlobím, aspoň na den si půjčím Rolls-<br />
-Royce a nechám se vozit olivrejovaným<br />
šoférem. (smích)<br />
OneHotBook, 369 Kč, již vyšlo<br />
Audioknihy Josefa<br />
Bernarda Prokopa<br />
Sedm autorových knih má i svou<br />
audioverzi. Poslední z nich je Marie<br />
Terezie – Symfonie života velké<br />
císařovny, kterou na sklonku roku<br />
2019 načetli renomovaní herci Hana<br />
Maciuchová a Otakar Brousek ml.
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
Patrick Forsyth<br />
Theo Theobald<br />
Jak si lépe<br />
zorganizovat čas<br />
Naučte se dobře nakládat<br />
se svým časem a zvládat úkoly<br />
v termínech<br />
Zlepšete<br />
své prezentační<br />
dovednosti<br />
Jak srozumitelně, inspirativně<br />
a sebevědomě prezentovat<br />
vstříc úspěchu<br />
vstříc úspěchu<br />
Alan Barker<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
Patrick Forsyth<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
Zlepšete<br />
své komunikační<br />
schopnosti<br />
Naučte se psát<br />
zprávy a návrhy<br />
Jak získat důvěru, umět<br />
se prosadit a sebevědomě<br />
komunikovat<br />
Jak jasně a efektivně reportovat<br />
a připravovat přesvědčivé návrhy<br />
vstříc úspěchu<br />
vstříc úspěchu<br />
Lehce<br />
na sobě<br />
zapracujte!<br />
Roy Lilley<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
Jak jednat<br />
s problematickými<br />
lidmi<br />
Rychlé a účinné strategie<br />
jednání nejen s potížisty<br />
Michael Armstrong<br />
Naučte se<br />
správně vést lidi<br />
Získejte zásadní manažerské<br />
a řídicí dovednosti, které<br />
skutečně vedou k výsledkům<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
vstříc úspěchu<br />
vstříc úspěchu<br />
Buďte výkonnější<br />
a mějte vše<br />
pod kontrolou.<br />
Knihy jsou určeny všem, kteří na sobě chtějí<br />
pracovat a zlepšovat se. Jsou nabité chytrými<br />
postřehy, radami a skutečně účinnými technikami<br />
prověřené praxí. Pomohou Vám lépe prezentovat,<br />
komunikovat a rozhodovat se. Naučí vás, jak<br />
správně sepsat byznysplán i marketingový plán,<br />
jakým způsobem řídit projekty nebo psát dobré<br />
reporty. Získejte klíčové dovednosti a zlepšete<br />
nejen své pracovní výkony!<br />
Jak správně rozhodovat a řešit problémy<br />
John Adair<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
Jak správně<br />
rozhodovat a řešit<br />
problémy<br />
Naučte se rychle a efektivně<br />
překonávat překážky a činit<br />
správná rozhodnutí<br />
vstříc úspěchu<br />
John Westwood<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
Sestavte dobrý<br />
marketingový plán<br />
Paul J. Fielding<br />
Jak správně<br />
řídit projekty<br />
Osvojte si nezbytné dovednosti<br />
pro časově a finančně efektivní<br />
řízení projektů<br />
vstříc úspěchu<br />
Brian Finch<br />
Jak napsat dobrý<br />
podnikatelský<br />
záměr<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
<br />
SVĚTOVÝ<br />
BESTSELLER<br />
ŽÁDNÁ VATA, ROVNOU NA VĚC!<br />
9 x 279 KČ A 1 x 299 KČ<br />
NEBO VŠECH 10 ZA 1 990 KČ V KOMPLETU!<br />
Jak správně stanovit strategii,<br />
efektivně plánovat a dosahovat<br />
marketingových cílů<br />
vstříc úspěchu<br />
Postupy a tipy, které vám<br />
pomohou získat podporu pro vaše<br />
nápady a podnikatelské plány<br />
vstříc úspěchu
32<br />
text Jiří Popiolek<br />
TIP REDAKCE<br />
Erika<br />
Fosterová<br />
Panteon literárních detektivů současnosti –5<br />
Na počátku všeho byla slečna Marplová. Právě ona byla prvním nezpochybnitelným<br />
důkazem toho, že detektivní žánr nemusí být doménou pouze mimořádně<br />
inteligentních mužů s malými šedými mozkovými buňkami, ani ošuntělých,<br />
osamělých drsňáků s pozitivním vztahem k alkoholu. Postava ženského detektiva<br />
prošla za těch takřka sto let mnoha podobami – a jedna z jejích aktuálních má tvář<br />
Eriky Fosterové, šéfinspektorky londýnské policie.<br />
Britský spisovatel Robert Bryndza<br />
vyletěl ke spisovatelskému nebi rychlostí<br />
světla – vždyť jenom jeho prvního<br />
románu s Erikou Fosterovou, Dívky<br />
v ledu, zmizely z pultů více než dva<br />
miliony výtisků, práva na jeho vydání<br />
se prodala do dvaceti devíti jazyků<br />
a zejména ve Spojených státech se<br />
dostal na mnohé prestižní žebříčky<br />
bestsellerů. Během dvou let pak přibylo<br />
dalších pět pokračování – a ani ta<br />
za autorovou prvotinou v úspěšnosti<br />
nikterak nezaostávala.<br />
Dívka v ledu<br />
Hledat příčiny tohoto úspěchu není<br />
příliš složité – Bryndza umí vybudovat<br />
napínavou, skoro až seversky<br />
nelítostnou zápletku a přijít s jejím<br />
překvapivým řešením, aniž by porušoval<br />
základní pravidla logiky. Bryndzův<br />
Londýn je živoucím, atmosférickým<br />
městem plným protikladů. A Bryndzova<br />
hlavní hrdinka je nepřehlédnutelná<br />
a nezapomenutelná postava s mrazivou<br />
minulostí a nejistou budoucností.<br />
Šéfinspektorka Erika Fosterová (pro<br />
české čtenáře zajímavá také tím, že je to<br />
Slovenka žijící v Anglii) se vrací do služby<br />
po několika měsících. Poslední akce, jíž<br />
velela, dopadla katastrofou – zemřelo při<br />
ní několik policistů, a jedním z nich byl<br />
i její milovaný manžel Mark. Z Eriky se<br />
kvůli tomu stala psychicky nevyrovnaná<br />
žena, která si neví rady se svým životem,<br />
inklinuje k různým závislostem a někdy<br />
reaguje značně nevypočitatelně.<br />
Její detektivní instinkt však neselhává,<br />
a tak když dostane za úkol vyřešit brutální<br />
vraždu mladé dívky, již vrah nechal<br />
zamrznout v ledu, neohlíží se na nic a na<br />
nikoho. Přes značný odpor rodiny oběti,<br />
patřící k londýnské smetánce blízké<br />
britské vládě, i některých svých kolegů<br />
se rozhodne vést vyšetřování směrem,<br />
jenž jí připadá jediný správný.
Porušuje pravidla, jde hlavou proti zdi,<br />
nevadí jí, když si znepřátelí nadřízené.<br />
Její chování je někdy rozčilující, nepochopitelné<br />
a v dobrém slova smyslu<br />
doslova otravné. I za cenu sebezničení,<br />
tváří v tvář vrahovi, který je jí posedlý,<br />
se však tvrdohlavě žene za vyřešením<br />
případu – i když dobře ví, že odhalená<br />
pravda nebude nikomu příliš po chuti…<br />
Chladnokrevně<br />
S postupujícím časem se život Eriky<br />
Fosterové v dalších románech poněkud<br />
uklidňuje a normalizuje, trauma způsobené<br />
pocitem viny pozvolna mizí, je<br />
ale jasné, že v podvědomí číhá neustále<br />
– a vynoří se vždycky v těch nejméně<br />
vhodných okamžicích.<br />
Erika tak kopíruje cestu mnoha svých<br />
mužských protějšků a předchůdců<br />
jako třeba v této sérii článků již zmiňovaný<br />
Harry Hole. Není si schopna najít<br />
fungující vztah, občas propadá temným,<br />
depresivním stavům, straní se lidí –<br />
a pokud se dostane k případu, soustředí<br />
se pouze na něj, bezvýhradně, plně,<br />
sebedestruktivně.<br />
A že případy, jež řeší, podobný přístup<br />
vyžadují, je nabíledni. Mrtvoly, které<br />
vyplaví voda rozřezané v kufru, mučené<br />
dívky pohozené v kontejneru, mnoha<br />
ranami brutálně ubodaná oběť vracející<br />
se v noci před Štědrým dnem mrazivými<br />
londýnskými ulicemi domů, kostra<br />
malého dítěte v zatopeném lomu…<br />
Také samotní sérioví vrazi, jejichž myšlenkové<br />
pochody Bryndza v románech přibližuje<br />
čtenáři v krátkých úderných kapitolách,<br />
psychopatické osobnosti s různými<br />
bizarními úchylkami (kupříkladu plynová<br />
maska na tváři), berou svůj souboj se<br />
šéfinspektorkou nebo s policií osobně.<br />
A tak pravidelně dochází k tomu, že<br />
vrahovým objektem zájmu se stávají<br />
Erika nebo kolegové a jejich rodiny. Smrt<br />
i násilí číhá za každým rohem, ve tmě za<br />
okny bytu, v zahradách a ulicích nočního<br />
Londýna – a vrahové se nevyhýbají ani<br />
přímému kontaktu s vyšetřovateli v jejich<br />
domech či bytech. Kvůli tomu se nikdo<br />
nemůže cítit v bezpečí, a to ani na místě,<br />
které by mělo být nezpochybnitelnou<br />
zónou klidu a harmonie.<br />
Bryndza se brutality nikterak nebojí,<br />
strach o hlavní hrdinku i její okolí je tak<br />
nedílnou součástí celé série.<br />
Smrtící tajnosti<br />
Tým Eričiných spolupracovníků<br />
a souputníků je v celé sérii v podstatě<br />
neměnný, sympatický a velice vhodně<br />
sestavený tak, aby si čtenář k většině<br />
vedlejších postav postupně vybudoval<br />
silné pouto. A to včetně Eričina přímého<br />
nadřízeného, komandéra Paula<br />
Marshe, který svým oportunistickým,<br />
opatrným chováním, někdy dokonce<br />
podlézavým vůči „honoraci“, hází<br />
Erice klacky pod nohy a komplikuje jí<br />
při práci život.<br />
To detektivové Mossová a Peterson,<br />
nejvýraznější postavy ze skupiny<br />
spolupracovníků, jsou Erice Fosterové<br />
vždy oporami. Jak malá, trochu<br />
podsaditá Mossová, jež se svou manželkou<br />
vychovává dítě, tak vysoký,<br />
svalnatý černoch Peterson mají své<br />
mikropříběhy, jež se vyvíjejí velice<br />
pozoruhodným způsobem – a čtenáře<br />
zajímá, co se s nimi dál stane.<br />
A ještě jedna entita je pro fungování<br />
série důležitá. Bryndzův Londýn – plný<br />
temných zákoutí, chudinských čtvrtí,<br />
zapadlých ulic a podchodů a jiných<br />
zajímavých lokalit. Londýn mrazivý<br />
i horoucí, nebezpečný i přitažlivý, kde<br />
se za každou záclonou může i v tom<br />
na první pohled nejklidnějším místě<br />
skrývat někdo zvrácený a sadistický.<br />
33<br />
Robert Bryndza skvěle umí pracovat<br />
s dynamikou příběhu, intuitivně<br />
chápe, kdy se děj musí hnát kupředu,<br />
a kdy má naopak zvolnit a pozdržet<br />
se právě u těchto míst, bez nichž by<br />
atmosféra knihy nebyla ani zdaleka<br />
tak podmanivá.<br />
Temné hlubiny<br />
Emoce, emoce a zase ty emoce. Série<br />
o Erice Fosterová je jimi prosycena, ale<br />
pracuje se s nimi velice dovedně a bez<br />
pocitu jakékoli nepatřičnosti. Autor<br />
netlačí na pilu – či spíše tlačí na ni<br />
přesně v těch okamžicích, ve kterých<br />
má. Čtenář tak silně prožívá v prvním<br />
plánu Eričin pohnutý osud – a drží<br />
>>
34<br />
jí palce, aby se s ním nějak vyrovnala,<br />
ale v plánu druhém na hladinu vyplouvají<br />
i osudy kolegů, obětí a také jejich<br />
příbuzných.<br />
Bryndza umí načrtnout charaktery<br />
svých postav jednoduše a úspornými<br />
prostředky – a překvapivě dokáže soucítit<br />
i s těmi, jejichž povahy rozhodně<br />
nejsou křišťálově čisté. To se týká především<br />
obětí – ne, nebyli to dokonalí lidé,<br />
ale rozhodně si nezasloužili skončit tak,<br />
jak skončili. Toto nečernobílé vnímání<br />
dodává celé sérii další nečekaný rozměr.<br />
Co bude s Erikou Fosterovou dál,<br />
se uvidí. Robert Bryndza po šestém<br />
románu prozatím v jejích příbězích<br />
nepokračuje a „přesedlal“ na jinou<br />
silnou hrdinku – soukromou vyšetřovatelku<br />
Kate Marshallovou. Vzhledem<br />
k Eričině oblíbenosti však rozhodně není<br />
vyloučeno, že se k ní zase po čase vrátí<br />
– a fanouškům v to nezbývá než doufat.<br />
Případy se Erice sice podařilo úspěšně<br />
vyřešit všechny, její životní příběh ale<br />
není dovyprávěný ani zdaleka.<br />
SÉRIE ERIKA FOSTEROVÁ<br />
OD ROBERTA BRYNDZY<br />
ROBERT BRYNDZA (*1979)<br />
Britský spisovatel se zajímavou<br />
Dívka v ledu<br />
(orig. 2016)<br />
Do posledního<br />
dechu (2017)<br />
Noční lov<br />
(2016)<br />
Chladnokrevně<br />
(2017)<br />
Temné hlubiny<br />
(2016)<br />
Smrtící tajnosti<br />
(2018)<br />
vazbou na Slovensko – jeho manžel<br />
je Slovák a sám Bryndza po letech<br />
strávených v Londýně, ale třeba<br />
i v Los Angeles, žije na Slovensku.<br />
Kromě detektivek je autorem<br />
několika romantických komedií<br />
a jednoho románu, ale proslavily<br />
ho až thrillery. S Erikou Fosterovou<br />
jako hlavní hrdinkou jich napsal<br />
šest, se soukromou vyšetřovatelkou<br />
Kate Marshallovou pak zatím tři,<br />
přičemž ten poslední, Propast smrti<br />
z listopadu 2021, vyšel v češtině<br />
dokonce dříve než v angličtině.<br />
Všechny díly série s Erikou Fosterovou jsou (anebo brzy budou) dostupné i jako audioknihy v podání oblíbeného<br />
interpreta Martina Stránského.
36<br />
AUDIOKNIHY<br />
Ani mi nedalo moc práce<br />
režisérku<br />
ukočírovat<br />
Petr Čtvrtníček s autorkou<br />
Lenkou Elbe<br />
text: Petr Nagy<br />
Z literárních debutů zaujal porotu soutěže<br />
Magnesia Litera 2021 nejvíce román Lenky Elbe<br />
s názvem Uranova. Barvitý příběh s prvky grotesky<br />
a fantastiky i notnou dávkou napětí vyžadoval<br />
velmi specifického narátora – jinými slovy to byla<br />
role jakoby přímo šitá na míru živelnému herci<br />
PETRU ČTVRTNÍČKOVI.<br />
OneHotBook, 399 Kč, již vyšlo<br />
Uranova je velmi ambiciózní prvotinou,<br />
jejíž autorka se pohybuje mezi<br />
různými žánry – od thrilleru, přes<br />
sci-fi a dystopii až po romanci. Která<br />
z těchto poloh byla vám osobně<br />
nejbližší a jak na vás působila kniha<br />
jako celek?<br />
Nejbližší je mi poloha vsedě před mikrofonem,<br />
a když je text zajímavý, tak je<br />
úplně jedno, jak se jeho žánru říká. Teď<br />
už se mohu přiznat, že když jsem knihu<br />
dostal k přípravě na natáčení, zhltnul<br />
jsem prvních padesát stránek a byl<br />
jsem tak napjatý, že jsem ji zaklapnul,<br />
aby mi ta zvědavost vydržela. Pak jsem<br />
se připravoval na etapy a další část<br />
textu si vždycky nechal až na den před<br />
natáčením. Nebyla to lenost, jen mám<br />
rád překvapení.<br />
Děj románu se odehrává v Jáchymově,<br />
městě lázeňských radovánek a uranových<br />
dolů. Mohl jste při čtení srovnávat<br />
autorkou podávaný obraz dotyčného<br />
města a regionu s nějakými<br />
vlastními dojmy či vzpomínkami?<br />
Protože jsem se narodil v „atomové<br />
vesničce“ v Řeži u Prahy, tak jsem křtěný<br />
nejen Vltavou, ale i jaderným palivem<br />
našeho výzkumáku, ale přiznám se, že<br />
jsem si palivové tyče zdejšího reaktoru<br />
ani nepotěžkal, jako kluk jsem měl<br />
jiné starosti.<br />
Jáchymov a jeho pohnutou historii<br />
jsem ještě před pár lety znal jen z knih<br />
a dokumentů o zrůdnosti komunismu,<br />
ale byl jsem tam několikrát v lázních a na<br />
výletech a malinko ten drsný kout naší<br />
země poznal. Syrová a magická krajina.<br />
Zakrátko tam jedu zas a tak tímto moc<br />
zdravím ředitelku lázeňského domu<br />
Běhounek, paní Edeltraud Štěpánkovou!<br />
Hlavním hrdinou téhle nevšední<br />
detektivky je Henry, britský důchodce,<br />
pátrající v Čechách po osudu své<br />
dávné snoubenky. Jaké pocity ve vás<br />
vzbuzovala tahle postava amatérského<br />
vyšetřovatele, tahajícího po většinu<br />
času za kratší konec? Prospělo nějak<br />
příběhu, že protagonista je cizinec<br />
nedotčený českými reáliemi?<br />
Jestli to prospělo příběhu, či nikoliv, to<br />
nevím, nebylo s čím srovnávat, to bych<br />
musel číst více verzí rukopisu, Henry<br />
mohl být taky strojvůdce z Břeclavi,<br />
ale myslím, že autorka zvolila správně.<br />
Henryho jsem ale vůbec nevnímal jako<br />
britského důchodce, šel jsem s ním příběhem<br />
velmi osobně, on byl moje alter<br />
ego, máme mnoho společného, i když<br />
moje dávná přítelkyně se nepropadla<br />
v poddolovaném Jáchymově, propadla<br />
jenom z matematiky, ale jinak skoro<br />
vše sedí.<br />
A co říkáte na jeho hlavní protihráčku<br />
i femme fatale, tajemstvím obestřenou<br />
doktorku Estelu Hansovou? Bylo<br />
obtížné propůjčit jí svůj hlas?<br />
Já v Estele okamžitě viděl Vilmu<br />
Cibulkovou, ta podoba, ta nekonečná<br />
přitažlivost, tajemství a ostych, který<br />
stále překonával Henry při navazování<br />
vztahu k Estele, to je přesně to, co jsem<br />
cítil. A jestli bylo obtížné propůjčit jí svůj<br />
hlas? Nevím, pro mě je spíš obtížné<br />
o tom takhle uvažovat, čtu postavy tak<br />
nějak intuitivně a nepřemýšlím o psychologii<br />
postav. A tomuhle textu by,<br />
myslím, nějaká výrazná stylizace asi moc<br />
nepomohla. A taky bůhví, jestli jsem<br />
tomu vůbec pomohl já….
Notně barvité až lehce bizarní charaktery<br />
najdeme rovněž mezi vedlejšími<br />
postavami, přičemž nejlepší tradičně<br />
přichází na konec, a to démonický<br />
Joe Sagrado Colorado Chuchin.<br />
Pro interpreta vašeho ražení asi dost<br />
vděčná figura?<br />
Tak tenhle chlapík mi přišel jako prima<br />
figura, bez které bychom se v příběhu asi<br />
neobešli, ale já měl plnou hlavu vztahů<br />
v trojúhelníku Henry-Angela-Estela. Ten<br />
lehce groteskní netvor Čučin je samosebou<br />
velmi důležitá postava, ale já jsem<br />
spíš na ženský.<br />
V Uranově obecně není nouze<br />
o humorně laděné pasáže, stačí vzpomenout<br />
třeba skupinu vědců, jimž se<br />
tu trefně přezdívá „radioaktivní pošuci“<br />
a kteří stejně jako hlavní hrdinové<br />
pobývají v hotelu Sklodowska. Pro vás<br />
jako vyhlášeného komika musely být při<br />
načítání knihy tyhle úseky za odměnu.<br />
U pasáží s radioaktivními vědci jsem si<br />
vlastně odpočinul, spíše než popisy situací<br />
mám rád svižné dialogy a tihle potrhlí<br />
chlapíci jsou skvěle napsaní, tak díky<br />
Lence za ně!<br />
S odlehčenou formou vyprávění kontrastuje<br />
tíha velkých témat, o nichž<br />
kniha pojednává, jako je lidská touha po<br />
nesmrtelnosti nebo odvěký zápas dobra<br />
a zla. Zaujalo vás něco nebo překvapilo<br />
na způsobu, jakým k nim autorka<br />
přistoupila?<br />
To víte, že zaujalo, ale popsat to neumím.<br />
Hodnocení odvěkého zápasu dobra a zla<br />
radši nechám jiným. Já umím jen říct,<br />
jestli se mi něco líbí, nebo ne. A tohle je<br />
ten první případ.<br />
Jak vypadala vaše příprava na nahrávání<br />
a jak se vám spolupracovalo s režisérkou<br />
Jitkou Škápíkovou? Dalo jí hodně<br />
práce vás ukočírovat?<br />
Práce byla fajn, s Jitkou už jsme nějaké<br />
knihy dělali, a tak mi ani nedalo moc<br />
práce ji ukočírovat.<br />
Načítání audioknih se nevěnujete zase<br />
tak dlouho, i když jste už v této oblasti<br />
dosáhl řady ocenění. Co vás na tom<br />
baví nejvíc? A bylo pro vás nahrávání<br />
Uranovy něčím nové nebo zvláštní?<br />
Víte, já tuhle práci potkal až teď na stará<br />
kolena, a proto je pro mě každé načítání<br />
audioknihy nebo rozhlasová četba něčím<br />
novým a zvláštním. Vždyť já vlastně teprve<br />
začínám, a tak jsem vděčný za každou<br />
tuhle příležitost. A ty dvě hlavní ceny za<br />
dvě první práce u mikrofonu? V kartách<br />
vás taky nechají na začátku vyhrát…<br />
Bernard Cornwell:<br />
Bledý jezdec<br />
Čte: Vasil Fridrich<br />
15:39 / 399 Kč<br />
Koncem 9. století čelí Anglie<br />
nájezdům vikingů. Král Alfred utrpěl<br />
drtivou porážku, přesto se nevzdává<br />
a shromažďuje vojsko k odplatě.<br />
Oporu má v Uhtredovi, který strávil<br />
roky v zajetí seveřanů, ale nyní<br />
bojuje na straně Sasů.<br />
Kyle Perry:<br />
Hora duchů<br />
Čte: Aleš Procházka<br />
14:23 / 399 Kč<br />
V divočině tasmánských hor se<br />
ztratí čtveřice školaček a strašidelná<br />
legenda o Hladovém dědkovi znovu<br />
ožívá. Detektiv Con Badenhorst<br />
sice na pověry nedá, ale i tak je mu<br />
jasné, že ho čeká nadmíru složité<br />
vyšetřování.<br />
Agatha Christie: Smrt v oblacích<br />
Čte: Lukáš Hlavica<br />
08:13 / 379 Kč<br />
Petra Soukupová: Pod sněhem<br />
Čtou: Anna Fixová, Denisa Barešová,<br />
Petr Stančík:<br />
H2O a záhada Zlaté slzy<br />
Čte: Jiří Lábus<br />
01:44 / 269 Kč<br />
Když se Poirot probudí v letadle, které právě<br />
přistálo na jihu Londýna, stejně jako zbylé pasažéry<br />
ho zaskočí zpráva o smrti jejich spolucestující. Kdo<br />
zavraždil nalezenou indiánskou foukačkou známou<br />
pařížskou lichvářku?<br />
Viktorie Čermáková, Veronika Freimanová,<br />
Marie Maternová<br />
Vychází v únoru<br />
Tři sestry, jedno auto a pořádně dusná<br />
atmosféra. Vzájemné poměřování<br />
upjaté Olgy, neprůbojné Blanky<br />
a svobodomyslné Kristýny hrozí skončit<br />
vážným konfliktem – a to na ně v domě<br />
jejich rodičů čeká nemilé překvapení.<br />
Audioknižní<br />
tipy<br />
vydavatelství OneHotBook<br />
Stověžaté Město nad Hltavou je už<br />
Hubertovi, Hugovi a Ofélii malé,<br />
takže zatouží po výpravě daleko<br />
za humna vyšponované fantazie.<br />
Nakonec se dostanou až na<br />
bájnou Protizemi, kde je čeká další<br />
podivuhodné dobrodružství.<br />
37
38<br />
Můj přítel Maigret // Georges Simenon<br />
RECENZE<br />
Můj přítel Maigret představuje již<br />
desátou vydanou audioknihu vydavatelství<br />
OneHotBook, v níž se posluchačům<br />
představuje legendární postava<br />
komisaře pařížské soudní policie Julese<br />
Maigreta. Na pultech obchodů ji od<br />
ostatních rozeznáte snadno, jako prozatím<br />
jediná opustila jedno z poznávacích<br />
znamení této série, tedy do temných<br />
tónů laděnou obálku. Jinak se však<br />
z hlediska tvůrčího týmu nic nezměnilo.<br />
V režisérském křesle opět usedl Hynek<br />
Pekárek a řádky Simenonova románu<br />
svým hlasem oživil herec Jan Vlasák.<br />
Ten se vrací k Maigretovi v momentu,<br />
kdy jej trochu obtěžuje přítomnost<br />
britského kolegy Pyka, kterého Scotland<br />
Yard vyslal do Paříže na studijní pobyt,<br />
aby se snad přiučil něco z metod slovutného<br />
francouzského kolegy. Jenže<br />
za všech okolností korektní policista<br />
začíná už po třech dnech, které spolu<br />
v deštivé metropoli strávili, Maigretovi<br />
trochu lézt na nervy. Vyhlídka na změnu<br />
prostředí, kterou slibuje nový případ, se<br />
tedy Maigretovi zamlouvá. Tím spíše,<br />
že oběť a možná i několik osob z jejího<br />
okolí kdysi nejspíše znal. Vlasákův hrdina<br />
je proto možná ještě o trochu zvídavější<br />
než obvykle, přese všechny okolnosti<br />
optimističtěji naladěný, vzrušený představou<br />
pobytu u moře i samotným pátráním.<br />
Bručí na svět kolem o něco méně<br />
než v předchozích dílech, dokonce si<br />
tu a tam ze svého britského kolegy<br />
utahuje.<br />
Vlasák se během let se Simenonovým<br />
stylem sžil a nyní už v jeho stopách<br />
vykračuje s jistotou jako by šel dobře<br />
vyšlapanou pěšinou. Pomalejší způsob<br />
vyprávění, doplněný mnoha<br />
Maigretovými úvahami okořeňují jako<br />
vždy výstižné charakteristiky prostředí,<br />
tak akorát popisné, aby si posluchač<br />
udělal představu o místě a chodu každodenního<br />
života, ne však příliš košaté, aby<br />
se současný konzument začal nudit.<br />
Nahrávku doprovází hudba, jejíž<br />
ústřední motiv se v průběhu série příliš<br />
5 hodin 25 minut / 319 Kč<br />
nemění, tentokrát však akordeon z větší<br />
části nahradil jemnější zvuk piana,<br />
doplňovaný šuměním mořských vln.<br />
Melodie je také pomalejší, zádumčivější,<br />
takže atmosféru příběhu doplňuje více<br />
než vhodně.<br />
Tomáš Macháček<br />
Celou recenzi si můžete přečíst na<br />
přehrát<br />
ukázku<br />
Winterbergova poslední cesta // Jaroslav Rudiš<br />
15 hodin 45 minut / 465 Kč<br />
Román Winterbergova poslední cesta od<br />
Jaroslava Rudiše vyšel německy už v roce<br />
2019 a ihned po svém vydání na sebe<br />
právoplatně strhl pozornost. O rok později<br />
za něj Rudiš získal ocenění Chamisso-<br />
Preis/Hellerau, které se uděluje autorům<br />
obohacujícím současnou německou<br />
literaturu překračováním hranic a propojováním<br />
kultur a jazyků. V říjnu 2021<br />
vyšel román konečně i česky v překladu<br />
Michaely Škultéty v nakladatelství<br />
Labyrint a v závěsu za knihou byla vydána<br />
i audiokniha v gesci OneHotBook.<br />
Jaroslav Rudiš v knize umně kombinuje<br />
dějiny (nejen) střední Evropy s dějinami,<br />
respektive osudem dvou v současném<br />
světě ztracených duší. Společná cesta<br />
vlakem z Berlína do Sarajeva pečovatele<br />
Jana Krause a jeho svěřence, náhle překvapivě<br />
vitálního, Winterberga po stopách<br />
starcovy dávné lásky Lenky podle<br />
bedekru z roku 1913 se tak nenásilnou<br />
formou stává historickou přednáškou<br />
plnou vzpomínek a zajímavostí. Prvotní<br />
rozdílnost obou hrdinů se postupem<br />
času a přibližováním se k cíli cesty stírá<br />
a oba nakonec nacházejí smíření, i když<br />
každý v trochu jiné podobě.<br />
Režisér Michal Bureš vybral pro načtení<br />
Rudišova textu Pavla Baťka. Herec<br />
byl postaven před opravdu nelehký<br />
úkol, protože musel hlasově ztvárnit<br />
a zejména odlišit dvě věkově rozdílné<br />
postavy, které spolu téměř neustále<br />
vedou dialog. Je pravda, že v první kapitole<br />
se Batěk ještě trochu hledá, avšak<br />
od druhé interpret více než dokazuje, že<br />
se pro načtení Winterbergovy poslední<br />
cesty přímo narodil. Velice dobře<br />
ztvárňuje Jana Krause – vypravěče<br />
ve středních letech, avšak naprostou<br />
interpretační dokonalost předvádí Batěk<br />
v pasážích vyprávěných Winterbergem.<br />
Jeho devětadevadesátiletý stařec není<br />
v žádném případě karikaturou, naopak<br />
zde dostává prostor zaujetí pro historii,<br />
poutavý a místy zrychlený přednes, který<br />
vyvolává obdiv i chuť tohoto užvaněného<br />
dědu umlčet. V kapitole o cestě autobusem<br />
ze Záhřebu do Sarajeva pak má<br />
posluchač dokonce pocit, že neposlouchá<br />
„pouhou“ jednohlasou četbu, nýbrž<br />
skvěle zahranou rozhlasovou hru o několika<br />
interpretech.<br />
přehrát<br />
ukázku<br />
Iveta Novotná<br />
Celou recenzi si můžete přečíst na
SLAVNÉ ČESKÉ OSOBNOSTI<br />
Z PERA JEJICH OPRAVDOVÉHO<br />
ZNALCE PETRA MACKA
40<br />
ROZHOVOR<br />
Z pohádek jsou<br />
pohádečky,<br />
i tak se kočíruje nakladatelství<br />
text: Jan David<br />
foto: archiv<br />
Dětské knihy se zkracují,<br />
audioknih přibývá, e-shopy<br />
nestačí, a kam zmizel<br />
papír. Antonín Kočí, ředitel<br />
nakladatelské společnosti<br />
Euromedia Group, přibližuje<br />
dění na knižním trhu. „Konec<br />
papírové knihy ještě určitě<br />
nepřichází,“ říká.<br />
Nádherně vám tady v kanceláři voní<br />
knížky, všímáte si toho ještě?<br />
(Smích) Ano, všímám. Mám to samozřejmě<br />
rád. Knihy mají svou specifickou<br />
vůni, někdy příjemnou, jindy méně.<br />
Záleží také na tom, ze které jsou tiskárny,<br />
jestli jsou barevné nebo černobílé.<br />
Rozhodně ale preferuji knihy z papíru.<br />
Na čem záleží, co cítíme?<br />
Třeba na tom, jestli se barvy v tiskárně<br />
hodně spečou. Také záleží, jestli jsou<br />
knihy zabalené v igelitu jako v pokožce,<br />
která uchovává jejich vůni. Už se<br />
to ale snažíme minimalizovat, je to<br />
neekologické.<br />
Leží tu v komínech desítky a desítky<br />
knížek. Kdy do nich musíte pracovně<br />
sáhnout?<br />
Fyzicky na ně sáhnout nemusím, ale na<br />
mnoha z nich jsem se podílel v jejich<br />
začátcích, třeba při domluvě s autory<br />
o podmínkách. To mám nejradši, když<br />
přijde autor, a s pomocí kolegů z výroby<br />
a z redakce dáváme dohromady nápady<br />
a pocity z popisu projektu. Máme tady<br />
všechny možné formáty knih, druhy<br />
papíru, a zkoušíme navrhovat, jak by<br />
konkrétní kniha mohla vypadat. Každá<br />
knížka má totiž potenciál pro ideální<br />
tvar a tvář. A u každého titulu se opakuje<br />
dobrodružství ve stylu pokus-omyl.
Jaký může být ten omyl?<br />
Někdy si zpětně řeknu, že kniha byla<br />
zbytečně velká a drahá, nebo moc těžká<br />
do ruky, takže se špatně čte. Třeba by lidé<br />
uvítali, kdyby byla o stokorunu levnější<br />
a zároveň v menším formátu. Někdy je to<br />
ale naopak – Ježíši, proč jsme tu knížku<br />
udělali tak malou? Obrázky mohly být<br />
mnohem lépe vidět!<br />
Jaké knize nevadí, že je větší a těžší?<br />
V minulém roce jsme například vydali<br />
knihu Babička od výtvarnice Míly Fürstové.<br />
Své obrazy tvoří velkoformátové,<br />
s mnoha drobnokresbami, kterých by si<br />
čtenář na menším formátu vůbec nemusel<br />
všimnout. Porovnáváme proto skeny,<br />
autorka je kontroluje, toto je přesně příklad,<br />
kdy ilustrace musí být dostatečně<br />
veliká.<br />
Od dětství mám raději knihy v pevné<br />
vazbě, ale lehčí brožované vydání<br />
může být vhodnější na cesty, třeba i do<br />
tramvaje.<br />
Přesně tak. Zkoušeli jsme stejnou<br />
knihu vydat zároveň v paperbacku<br />
i v hardbacku, jako třeba Robina Cooka,<br />
což mělo zajímavý vývoj. Jak jsme očekávali,<br />
paperbacky se prodávaly méně, ale<br />
zároveň si čtenáři koupili obou variant<br />
dohromady víc, než kdybychom vydali<br />
jenom jednu tradiční verzi v pevné vazbě.<br />
Stále častěji také používáme model, kdy<br />
knihu vydáme nejprve v hardbacku,<br />
a když je třeba zfilmována, tak ji poté<br />
vydáme paperbackově s filmovou<br />
obálkou. Uvnitř je ale obsah stejný. Pro<br />
čtenáře je kniha lehčí a levnější.<br />
Jak velký je cenový rozdíl pro koncového<br />
zákazníka?<br />
Výrobní cena paperbacku může být jen<br />
o šest korun levnější, ale rozdíl v maloobchodní<br />
ceně už je padesátikoruna.<br />
Češi si však stále kupují raději pevnou<br />
než měkkou vazbu. Naopak v západních<br />
zemích je mnohem víc paperbacku než<br />
u nás. Opravdu ale záleží na cílové nebo<br />
věkové skupině.<br />
Můžete to představit na příkladu<br />
některé z vašich značek?<br />
Pod naší značkou Yoli pro skupinu Young<br />
Adult, tedy mladší čtenáře od náctiletých,<br />
ale klidně až do 40 let, vycházejí<br />
výhradně paperbacky s chlopní. Je to<br />
tedy trochu vyztužená vazba a knížky<br />
jsou velmi oblíbené. Tento typ už navíc<br />
u knihkupců trochu prošťouchnul neoblibu<br />
měkké vazby, která je náchylnější<br />
k poškození při manipulaci. Pominout<br />
nemůžeme ani hledisko ekologické.<br />
Myslíte menší spotřebu materiálu?<br />
Také, ale náklaďák musí z tiskárny<br />
odvézt tuny knih. Když knihy nejsou<br />
v tuhých těžkých deskách, jsou lehčí,<br />
a může se spotřebovat méně nafty.<br />
Nehledě k tomu, že až nedávno jsem<br />
zjistil, že se k nám lepenky pro výrobu<br />
pevných desek knih vozí až z Dálného<br />
východu. Navíc začaly být loni nedostatkové<br />
a ještě zdražily.<br />
Když jste zmínil knihy pro mládež, jaké<br />
trendy jsou ve vašem nakladatelství<br />
Pikola pro děti? Jak obstojí v dnešní<br />
online době papírová dětská knížka?<br />
Obstojí, když má atraktivní ilustrace.<br />
Zajímavé je, že ještě před deseti lety<br />
jsme odmítali zahraniční nakladatele,<br />
když nám nabízeli knihy v rozsahu 24,<br />
32 nebo 40 až 48 stran. Říkali jsme:<br />
„Ne, u nás děti chtějí tlustší knihy.<br />
Musí mít minimálně 64 stran, jinak<br />
to u nás nejde.“ Tak teď už jsme také<br />
tam. Všechno se zkracuje, zrychluje,<br />
z pohádky je tak vlastně pohádečka.<br />
Samozřejmě záleží na věku, ale úspěch<br />
mají knihy s kratšími kapitolami, zajímavou<br />
grafikou... V poslední době tedy už<br />
i my vydáváme i takzvané bilderbuchy,<br />
velké obrazové knihy s minimem textu,<br />
a to dost úspěšně.<br />
Jak vás ovlivnilo covidové dění,<br />
a následný nedostatek papíru?<br />
Loňský rok byl nejtěžší v historii pro<br />
celou knižní branži. Mysleli jsme si, že<br />
s rokem 2020 budeme mít krizi se zavřenými<br />
obchody za sebou. Nějak jsme to<br />
ANTONÍN KOČÍ (*1970)<br />
přežili, drasticky jsme snižovali náklady,<br />
i počty vydaných kusů. Hodně jsme se<br />
naučili fungovat online na homeofficech...<br />
Promiňte, jenom e-shopy tedy nestačí?<br />
Lidé jsou stále zvyklí zajít si do svého<br />
knihkupectví?<br />
E-shopy vystoupaly z nějakých 15 procent<br />
trhu řekněme na 30 procent. To ale není<br />
100 procent. Velmi nás to postihlo, museli<br />
jsme omezit náklady, abychom nezásobovali<br />
knihkupce novými tituly, když měli<br />
zavřeno. Přesto byl rok 2020 ještě snesitelný.<br />
Rok 2021 ale zase znamenal totální<br />
omezení na první čtyři měsíce. Přesměrovali<br />
jsme tedy svoji pozornost na podzim,<br />
a tam se stala druhá věc – nemožnost<br />
vydat knížky, které potřebujeme. Jednak<br />
z důvodu nedostatku papíru a také kvůli<br />
vyblokování kapacity tiskáren.<br />
Kam zmizel papír?<br />
O papír bojoval celý svět. Často vzniká<br />
ze dřeva, které si Američané, Kanaďané<br />
a Číňané odvezli z Evropy jako stavební<br />
materiál. Nicméně pandemie znamenala<br />
výrobu daleko více obalů, protože se<br />
dováží kde co, od nákupů v papírových<br />
taškách po obědy. Zároveň papírny ani<br />
tiskárny už loni na podzim nepočítaly<br />
s tím, že by se zájem o tisk knih mohl<br />
výrazně zvýšit. Dříve jsme uměli udělat<br />
dotisk vyprodaného titulů do tří čtyř<br />
týdnů, loni to ale byly třeba i tři měsíce.<br />
Ani nejsilnější měsíce listopad a prosinec<br />
nás tak nezachránily.<br />
Kdybychom váš dnešní život v roli šéfa<br />
vložili do knihy, jaký by to byl žánr, a do<br />
kterého nakladatelství byste ho zařadil?<br />
Dobrodružná literatura?<br />
Vždy si říkám, že všechno, co jsem se<br />
v minulosti naučil, se hodí pro to, co<br />
Ředitel nakladatelství ve společnosti Euromedia Group, která patří<br />
mezi největší firmy podnikající v rámci knižního trhu v České republice<br />
– vlastní nakladatelské značky Kalibr, Ikar, Odeon, Universum, YOLI,<br />
Esence, Pragma, Laser, Brána, Listen, Témbr a Pikola. Vystudoval: FF/FTVS<br />
(učitelství AJ/TV) a žurnalistiku na FSV UK. Ve volném čase už neběhá<br />
maratony, ale poslední léta se věnuje biatlonu – nemusí se tam běhat tak<br />
rychle, při střelbě si člověk odpočine, ale hlavně je tam podle něj skvělá<br />
parta. Oblíbeným autorem je Haruki Murakami. Rád objevuje nová jména<br />
z nakladatelství Odeon, baví ho sledovat angloamerickou prózu, třeba<br />
Juliana Barnese.<br />
>><br />
41
42<br />
o vydání titulu, kde komerční úspěch<br />
není primární.<br />
Společnost existuje už třicet let, kdy<br />
jste sem přišel?<br />
Začínali jsme v roce 1992 jako Knižní klub<br />
a dnes jsou Euromedia společností, která<br />
má pod sebou dvanáct značek. Nastoupil<br />
jsem v roce 1996, takže už jsem vlastně<br />
pamětníkem. Od té doby Euromedia<br />
koupila některé značky, jiné nově založila.<br />
V devadesátých letech vycházelo zhruba<br />
400 titulů, nyní jich je dvojnásobek.<br />
Mimo Euromedia jste pracoval i v Mladé<br />
frontě. Kdy jste to stihnul?<br />
Pracoval jsem tady deset let, pak jsem<br />
odešel do Mladé fronty na deset let,<br />
a před pěti lety jsem se vrátil.<br />
Kolem roku 2000 jste stál coby šéfredaktor<br />
u zrodu veliké encyklopedie<br />
Universum, kdy jste komunikoval se<br />
čtyřmi stovkami odborníků. To mohla<br />
být dobrá průprava na dnešní šéfování<br />
vydavatelství.<br />
Koordinačně to bylo nejnáročnější, co<br />
jsem kdy zažil. Jeden den jsem seděl<br />
s dvaceti právníky, další den s dvaceti<br />
lékaři, pak s jazykovědci, s historiky...<br />
Každý měl připomínky, jak zpracovat<br />
150 tisíc hesel.<br />
Na jaké vaše tituly se v letošním roce<br />
těšíte, a které byly zásadní loni?<br />
Vloni jsme zaznamenali velký úspěch<br />
s knihou pana profesora Pavla Koláře<br />
Posilování stresem, myslím, že pomohla<br />
mnoha lidem poprat se s divnou covidovou<br />
náladou. Fenoménem posledních<br />
dvou let je ale Marek Eben a jeho<br />
Myšlenky za volantem – půvabná, vtipná<br />
a moudrá kniha, kterou je radost číst.<br />
No a letos – v březnu oslaví Michal<br />
Viewegh 60. narozeniny, při té příležitosti<br />
vydáme jeho Děravé paměti – s velkým<br />
nadhledem se ohlíží za dosavadním<br />
životem. Těším se také na veletrh Svět<br />
knihy. Ten by měl proběhnout v červnu<br />
opět na Výstavišti v Praze, přijedou na<br />
něj i dva významní zahraniční autoři,<br />
jejichž novinky vydáme – Shari Lapena<br />
a David Lagercrantz. Ale pro mě osobně<br />
je veletrh velký svátek, možnost pokochat<br />
se, co nového vydali třeba kolegové<br />
z Paseky, Hostu, Arga a další.<br />
zrovna teď dělám. A je to skvělé, mám<br />
štěstí, že se mohu potkávat s lidmi, kteří<br />
ve svém oboru něco umějí. Snažím<br />
se tady s kolegy naladit na jejich vlnu,<br />
kolikrát mi pomůže třeba i to, že jsem<br />
ve škole hrál na klarinet, a mohu o něco<br />
lépe chápat hudebníka. Díky studiu na<br />
FTVS zase trošku rozumím sportovcům.<br />
Samozřejmě mi pomáhá i studium anglistiky<br />
a médií, tohle když se poskládá...<br />
Tak to vypadá na pozitivně motivační<br />
literaturu.<br />
Všechny zkušenosti se opravdu hodí.<br />
Lépe dokážu odhadnout potřeby té<br />
které publikace. Když sem pak přijde<br />
někdo, kdo chce podporovat třeba<br />
děti bez domova, tak se na takovou<br />
knihu nemůžeme koukat jako na<br />
běžný komerční produkt. Jako velké<br />
nakladatelství máme i určitou společenskou<br />
zodpovědnost. Někdy je tak<br />
potřeba odhlédnout od toho, že bychom<br />
jako firma chtěli vydělat. Přesto jsme<br />
často vnímáni jako ti velcí a zlí, kteří<br />
vydávají mraky knížek, a nedívají se<br />
nalevo napravo.<br />
Počkejte, co byste ale jako velké<br />
nakladatelství měli dělat jinak?<br />
No právě, knížky nejsou jenom byznys.<br />
Možná to tak nevypadá, ale vydávání<br />
knížek vnímám jako službu. Snažíme<br />
se lidem pomáhat, nejenom aby našli<br />
zábavu, ale aby se třeba poučili, nebo<br />
aby jim jedna knížka změnila život.<br />
I takové e-maily dostáváme. Primárně<br />
tedy není cílem prodat 20 tisíc kusů<br />
nějakého bestselleru. V tom vnímám<br />
svobodu, že mohu rozhodnout<br />
A jaká kniha vás naposled zaujala jako<br />
čtenáře?<br />
Teď mě baví Kunderovo Nevědění, přes<br />
Vánoce jsem s chutí přečetl román<br />
českého kardiologa, profesora Veselky,<br />
s názvem Srdcaři, ale nedávno jsem<br />
přečetl knihu Přízrak v hrdle. Napsala<br />
ji Doireann Ní Ghríofa, přeložená je<br />
z irštiny, báječná, fantastická. Zcela převrací<br />
dosavadní náhled na genderovou<br />
vyváženost dějin.<br />
Vidíte v papírové knize budoucnost?<br />
Ano. Třeba v případě uměleckých knížek<br />
nebo knížek s ilustracemi pro děti.<br />
U spotřební literatury se ale samozřejmě<br />
bude zvyšovat podíl e-booků a audioknih.<br />
Jejich podíl stoupá a nedivím se<br />
tomu – krásné podání hlasem herce je<br />
pro čtenáře další zážitek.<br />
Posloucháte audioknihy rád? Třeba<br />
v autě?<br />
Snažím se poslouchat, třeba když jsou<br />
na Českém rozhlasu Vltava čtení na<br />
pokračování. To mám opravdu rád, to<br />
je úplně jiný svět. Najednou vám ani<br />
nevadí, že stojíte v koloně. Když jsem<br />
sem před pěti lety nastoupil, můj tehdejší<br />
šéf říkal, že papírových knih i čtenářů<br />
sice bude ubývat, ale chce u toho<br />
být až do konce. Já u toho chci být také<br />
až do konce. Konec ale zatím určitě<br />
nepřichází. Za to jsem samozřejmě rád.<br />
Děláme různé psí kusy, aby nás nepřeválcoval<br />
Netflix a jiné audiovizuální světy.<br />
Těší mě, když každý rok učím studenty<br />
žurnalistiky základům teorie a praxe<br />
nakladatelství, že stále čtou, a mnozí<br />
i při studiu stihnou přečíst desítky knih<br />
ročně. No, raději to zaťukám. (klepe prstem<br />
do stolu pro štěstí)
PRÁVĚ VYŠLO<br />
obj. kód 5566<br />
1392 stran | vázaná 999 Kč<br />
obj. kód 5555<br />
688 stran | kroužková 729 Kč<br />
obj. kód 5577<br />
408 stran | kroužková 749 Kč<br />
obj. kód 5582<br />
464 stran | brožovaná 439 Kč<br />
obj. kód 5564<br />
376 stran | brožovaná 399 Kč<br />
obj. kód 5575<br />
1184 stran | brožovaná 629 Kč<br />
obj. kód 5580<br />
352 stran | brožovaná 139 Kč<br />
obj. kód 5579<br />
448 stran | brožovaná 369 Kč<br />
obj. kód 5570<br />
464 stran | brožovaná 489 Kč<br />
Tyto publikace si můžete zakoupit na www.anag.cz<br />
nebo ve všech dobrých knihkupectvích po celé ČR.<br />
anag@anag.cz | 585 757 411<br />
www.anag.cz
44<br />
KNIŽNÍ STŘÍPKY<br />
Čtení<br />
do vlaku<br />
Znovu zkontrolovat tabuli s odjezdy a vydat se<br />
na perón vstříc kratším či delším cestovatelským<br />
dobrodružstvím nebo klidně každodennímu<br />
dojíždění za prací. A něco na čtení máte?<br />
text: Veronika Zavřelová<br />
foto: archiv<br />
je spolucestující, kterého si sami vyberete<br />
„Člověk má mít ve vlaku vždycky něco<br />
vzrušujícího ke čtení“, domníval se už<br />
i Oscar Wilde. Slova sice odkazovala k jeho<br />
vlastnímu deníku, coby poutavé četbě<br />
spolehlivého autora, my však můžeme<br />
s klidem sáhnout po nejžhavějších novinkách<br />
i lety prověřených titulech.<br />
Mnohá (větší) nádraží, zvláště zahraniční,<br />
vždy oplývají několika prodejnami<br />
časopisů a knih, v nichž se dá smysluplně<br />
trávit chvíle před odjezdem inspirativním<br />
listováním.<br />
Vyznačuje se četba zamýšlená do vlaku<br />
nějakými specifickými kvalitami? Vůbec<br />
nemusí jít o tak zvané lehké či bulvární<br />
čtivo nekladoucí žádných intelektuálních<br />
nároků na čtenáře. I cesty z příměstských<br />
stanic či krátké vzdálenosti jsou ideální<br />
třeba pro studium jazykových učebnic,<br />
časopis, střídání žánrů ve čtečce nebo<br />
audiopříběh do uší.<br />
Čeká-li nás delší trasa či výlet, je až uspokojivě<br />
hřejivé spolehnout se na delší, napínavé<br />
příběhy, jejichž obsah snad i koresponduje<br />
s uklidňujícím rytmem jízdy<br />
po železnici. O to více se necháme unést<br />
dramatickým textem. A nemusí jít nutně<br />
jen o pohnutý osud Anny Kareninové.<br />
Anebo se začtete do stránek příběhu,<br />
jehož slova korespondují s okolní krajinou,<br />
stejně jako se nabízí vhodná kombinace<br />
vína a sýra? Mezi úplnou vlakovou klasiku<br />
patří Agatha Christie a její detektivní<br />
román Vražda v Orient Expressu z roku<br />
1934. Ideální scenérií by jistě byla trasa<br />
kopírující napínavý příběh, tedy přímo<br />
z Istanbulu do Paříže, ale jakákoliv jiná<br />
kulisa za okny ubíhající krajiny postačí.<br />
Psychologický thriller Patricie Highsmith<br />
Neznámí z expresu (1950) zase předestírá<br />
temná myšlenková zákoutí<br />
spolucestujících s úvahami nad vraždou<br />
s velmi přesvědčivým alibi, k čemuž<br />
dlouhá cesta z New Yorku do Texasu<br />
přímo vybízí.<br />
Jestli cestou ubíhající krajinou, předměstskou<br />
zástavbou, dvorky a zahrádkami<br />
rozjímáte nad osudy majitelů,<br />
jejich spletitými či pohnutými příběhy<br />
a domýšlíte nejroztodivnější scénáře<br />
při pohledu do míjejících obýváků, pak<br />
Dívka ve vlaku (2015) britské autorky<br />
Pauly Hawkins je pro vás jako stvořená.<br />
Doprovodný gin na cestu domů je už<br />
pak jenom na vlastním uvážení.<br />
Z českých autorů jsou naprosto ikonickým<br />
titulem Hrabalovy Ostře sledované<br />
vlaky. Nenápadná a zdánlivě klidná<br />
malá železniční stanice funguje jako<br />
základna válečných zvratů a hrdinství<br />
i jako vstupní brána mezi mladickou<br />
naivitou a nerozvážností do dospělosti.<br />
Z nejsoučasnějších autorů, kteří žijí<br />
vlaky, dráhy a železnice paralelně<br />
v literárních příbězích i skutečnosti, je<br />
bezesporu Jaroslav Rudiš. Zkuste projet<br />
Jesenicko s Aloisem Nebelem nebo<br />
země bývalého Rakouska-Uherska<br />
s Winterbergovou poslední cestou.<br />
Literatura do vlaku a ve vlaku by měla<br />
svým čtenářům přinášet především<br />
radost z četby, z plynule ubíhající<br />
krajiny i příběhů, jež překonávají místa<br />
i čas. Spolucestující, kterého si sami<br />
vyberete a rozhodně se na něj můžete<br />
spolehnout!
Tanči, jako by tě nikdo neviděl navazuje<br />
na předchozí díl, a to Zpívej,<br />
jako by tě nikdo neslyšel. Nettie<br />
nastoupila na prestižní akademii,<br />
konkrétně obor Muzikál. Pak ale<br />
přišla o hlas a hrozilo jí vyloučení.<br />
Problémy se jí podařilo vyřešit, a tak<br />
zdárně pokračuje ve studiu – nyní již<br />
druhého ročníku. Ač si myslela, že<br />
to není možné, stojí před ní daleko<br />
větší výzvy, než jakým čelila naposledy.<br />
Získala hlavní roli ve školním<br />
King Cool, 399 Kč,<br />
muzikálu, a tak krok za krokem<br />
vychází 2. 2. 2022<br />
proniká do umění tance. Mimo to<br />
pokračuje v pátrání po tajemné<br />
minulosti své zesnulé matky, slavné<br />
baletky. Jako by toho nebylo málo, v jednom kuse ji sleduje televizní<br />
štáb, dokumentující každodenní život na Akademii. Navíc se jí zákeřná<br />
režisérka snaží poštvat proti staré sokyni a rozvrací také její vztahy s nejlepšími<br />
přáteli. Podaří se Nettie všechny trable ustát?<br />
Ochutnejte čerstvě upečené novinky<br />
young<br />
adult<br />
literatury<br />
Red, 399 Kč, již vyšlo<br />
Kate Stewart, autorka erotického<br />
románu Hejno havranů, si odskočila<br />
od psaní žhavých erotických scén<br />
k románu z prostředí vysoké školy.<br />
Kluk napravo je horkou novinkou<br />
ve stylu Všem klukům, které jsem<br />
milovala. Jedná se o vtipné, trochu<br />
sarkastické a neuvěřitelně roztomilé<br />
vyprávění. Ústředním motivem je<br />
rivalita chlapců ve snaze získat srdce<br />
jedné populární dívky. Ale nebojte,<br />
u boje o něčí přízeň nezůstane!<br />
Dějová linie má hluboký přesah zaměřující<br />
se na sílu přátelství i objevování<br />
vlastní identity.<br />
45<br />
PROMOTION<br />
text: Anastasja Vištalová<br />
Fobos, 399 Kč, již vyšlo<br />
První měsíce nového roku budou čtenářsky velice<br />
štědré, a to samozřejmě platí i pro žánr young<br />
adult. Těšit se můžete na první díl nové série i na<br />
vytoužená pokračování. Okusíte každodenní školní<br />
trable a přičichnete také k závažné společenské<br />
krizi. Degustace čtiva pro mladé dospělé<br />
právě začíná.<br />
Nádherně pošetilá snaha je pokračováním<br />
skvostného románu Naprosto<br />
pozoruhodná věc z pera Hanka<br />
Greena, jež je bratrem spisovatelského<br />
matadora Johna Greena. Toto<br />
nevšední sci-fi nabízí vhled do literatury<br />
pro mladé dospělé a zároveň<br />
kombinuje stará dobrá témata s novotami.<br />
Příběhem hojně prostupují<br />
plusy i mínusy používání sociálních<br />
sítí, a hluboké myšlenky, nad kterými<br />
se nejednou zamyslíte.
46<br />
ROZHOVOR<br />
Jiří Holub je spisovatel, kastelán a cestovatel. Píše<br />
knížky především pro děti a mládež, které ale baví<br />
Jsem<br />
nevyléčitelnej<br />
i dospělé. Povídali jsme si o radosti z práce na<br />
zámku, psaní nové knížky i touze opět cestovat.<br />
čtenář<br />
text: Helena Herynková<br />
foto: archiv Jiřího Holuba<br />
Jiří, potkáváme se na zámku a hradu<br />
Frýdlant, kde pracujete od nového roku<br />
jako kastelán. Je běžné, že kasteláni<br />
takto mění svoje působiště, a proč se<br />
to děje?<br />
Úplně běžné to není – mám většinu<br />
kolegů, kteří prožili celý svůj profesní život<br />
na jednom jediném objektu. Ostatně kastelánka,<br />
kterou jsem střídal, byla přede<br />
mnou na Frýdlantu dlouhých 32 let.<br />
Já to tak úplně nemám. Jsem takový<br />
typ rozjížděče – začít, připravit, dát tomu<br />
nějaký náboj – a zmizet zase dál. Tedy,<br />
tohle býval Holub před Rohozcem.<br />
V předchozích pracích jsem vydržel většinou<br />
tři až pět let. Až na Rohozci to bylo<br />
z plánovaných pár roků celých dvanáct.<br />
Asi stárnu… Uvidíme, co se mnou nový<br />
barák udělá.<br />
Kde všude jste jako kastelán působil?<br />
Začínal jsem na Červené Lhotě, ale hradů<br />
a zámků, kde jsem zanechal „holubí“<br />
stopu, je podstatně víc. Zaprovázel jsem si<br />
třeba i na Vizovicích, Třeboni, Horšovském<br />
Týně, Jindřichově Hradci, pár náročných<br />
let jsem si užil na Karlštejně, ale kastelánoval<br />
jsem zatím jen na třech domech,<br />
a to Švihově, Humprechtu a Hrubém<br />
Rohozci. Na tom posledním jsem strávil<br />
krásných dvanáct sezon!<br />
Frýdlant je o mnoho větším objektem<br />
než předešlý Hrubý Rohozec. Čím<br />
vás překvapil a objevil jste zde něco<br />
nečekaného?<br />
Jsem tu moc krátce na to, abych mohl<br />
vyprávět. Řekněme, že teď jsem rád,<br />
když trefím od první brány do bytu<br />
(smích). Každopádně jsem se už<br />
stihl zamilovat. Ta pestrost objektu<br />
je neuvěřitelná. Úplně se ztotožňuju<br />
s Franzem Kafkou, který tu chvíli<br />
působil (ostatně, všichni si myslí, že<br />
právě Frýdlant ho tehdy inspiroval<br />
k napsání Zámku) a do deníku si<br />
o Frýdlantu napsal:<br />
„Frýdlantský zámek – Je tolik možností,<br />
jak jej vidět: z roviny, z mostu,<br />
z parku, mezi holými stromy, z lesa za<br />
vysokými jedlemi. Je postaven z částí,<br />
překvapivě poskládaných na sebe.<br />
A když člověk vstoupí na nádvoří, ještě<br />
dlouho se zámek nechce uspořádat,<br />
protože jeho mnohotvárnost je<br />
vystupňovaná temným břečťanem,<br />
začernalým zdivem, bílým sněhem,<br />
ledovým povlakem břidlicově zabarvených<br />
svahů střech.“<br />
Tohle přesně je Frýdlant.<br />
Mimochodem, přestup sem vyřešil<br />
moje letité dilema, a to, jestli hrad,<br />
nebo zámek. Frýdlant je složený<br />
z obojího, takže jsem konečně spokojený.<br />
A na co byste čtenáře nalákal, aby<br />
se k vám přijeli podívat?<br />
Osobně si myslím, že Frýdlant patří<br />
mezi nejkrásnější zámecké stavby<br />
v Čechách. Když se k němu proderete<br />
serpentinami v bukových<br />
lesích, daleko, až na polskou hranici,<br />
nebudete litovat. Ohromí vás,<br />
okouzlí a věřím, že i pohltí. Komplex<br />
hradozámku je neskutečně malebný<br />
a v současné době nabízí 2 km prohlídkových<br />
tras, na kterých zdoláte<br />
cca 320 schodů a proženete pořádně<br />
váš krokoměr. Vybavení je původní,<br />
pochází přímo z Frýdlantu, tedy nebylo<br />
přivezeno z jiných zámků a historicky<br />
se řadí mezi nejstarší zpřístupněný<br />
hrad ve střední Evropě – a to už od<br />
roku 1801.<br />
V zimě za normálních okolností utíkáte<br />
ze zámku do světa a pracujete<br />
jako turistický průvodce. Kam byste<br />
nás poslal na dovolenou?<br />
Záleželo by na tom, jakou dovolenou<br />
chcete. Jestli aktivní, to bych vás určitě<br />
pozval do Afriky vylézt si jejich nejvyšší<br />
horu Kilimandžáro, nebo třeba do<br />
Patagonie, kde jsou úžasné národní<br />
parky a drsně krásná příroda. Pokud<br />
by mělo jít o nenáročnou dovču, pak<br />
třeba na Zanzibar, nebo do Střední<br />
Ameriky, třeba do Kostariky, Nikaragui.<br />
Za památkami pak do Mexika nebo<br />
Guatemaly – toho by bylo strašně moc!<br />
Co vás na cestování baví?<br />
Jsem prostě Holub a holubové holt to<br />
cestování mají v krvi nějak geneticky<br />
zakódováno. Miluju poznávání nových<br />
kultur, zvyklostí, objevování míst, které<br />
neznají ani oficiální průvodci, navazování<br />
přátelství s lidmi z celého světa.<br />
A víte, co mě na tom ještě hrozně baví?<br />
Vracet se domů! Vždycky ve světě<br />
si uvědomím, jak moc jsem vlastně<br />
spjatý s tou naší pidizemičkou, ve které<br />
je všechno, co miluju!
V době pandemie jste si zřejmě<br />
cestování příliš neužil (jako všichni).<br />
Chybí vám a kam vyrazíte nejdřív, až to<br />
bude možné?<br />
To si pište, že chybí. Vlastně jsem ani<br />
nevěděl, jak strašně moc. Kdyby nepřišel<br />
covid a omezení, asi by mi ani nedošlo,<br />
jak moc jsem na cestování závislý. Měl<br />
jsem velké svrbění vyrazit už letos, bez<br />
ohledu na nepohodlí a nejistotu s cestami<br />
spojenou, ale nová práce mi to<br />
zatím nedovolí. Doufám, že na podzim,<br />
až zavřeme, popadnu batoh a vyrazím<br />
zase na pár týdnů pryč. Určitě musím do<br />
Chile, to je můj druhý domov a své přátele<br />
jsem neviděl už dva roky. No a když<br />
zbyde ještě trochu dovolené, tak bych<br />
rád obejmul moje milované ve střední<br />
Americe.<br />
47<br />
A jak při své vytíženosti hledáte čas<br />
na psaní?<br />
No, moc ho není, to je vidět i na tom,<br />
kolik jsem toho za život napsal (smích).<br />
Nápad většinou dostanu v Čechách,<br />
rychle si ho nasmolím, abych nezapomněl,<br />
a pak někde ve světě, když mám<br />
chvíli volno, mě políbí múza a pustím<br />
se do toho. Moje učitelka tvůrčího psaní<br />
Daniela Fischerová, kterou dodnes považuju<br />
za nádhernou bytost a veleváženou<br />
přítelkyni, mi vždycky říkala: „Holube, ty<br />
píšeš lehce a rychle! A to může být tvoje<br />
výhoda, nebo prokletí.“<br />
Měla pravdu. První verzi dokážu napsat<br />
za deset dní, hrubý nástřel, ten pak už jen<br />
doplňuju, opravuju a dávám s větším či<br />
menším úspěchem dohromady, dokud<br />
nevznikne „holubovina”, malá, ale (snad)<br />
čtivá knížka pro dospěláky nebo děti.<br />
Je pro vás složitější napsat příběh pro<br />
děti či pro dospělé?<br />
Jasně, že pro děti. Tam se podstatně<br />
víc bavím i tím, že vlastně pro děti<br />
pořádně nepíšu. Všechny jsou knížkami<br />
spíše o dětech, ale rozhodně ne<br />
jenom pro děti. Nejvíc dětská je asi<br />
dvojkniha Vzpoura strašidel a Kristýna<br />
se (ne)v(z)dává, která jako společný celek<br />
spatřila světlo světa předloni.<br />
Pro dospěláky píšu trochu jinak. Tam na<br />
povrch vystupuje melancholie, kterou<br />
v sobě asi někde hluboko mám, protože<br />
jinak si to nedovedu vysvětlit. Důležité je<br />
ale to, že mě strašně baví obojí. Kdybych<br />
měl ale zařadit sám sebe, řekl bych, že<br />
jsem autor literatury pro děti.<br />
>><br />
Jiří Holub a interpret audioknihy Jaroslav Plesl
Slon-OB-01:Sestava 1 21.1.2022 15:17 Stránka 1<br />
48<br />
Kde hledáte pro své knížky inspiraci?<br />
Někdy stačí věta, situace, jak se stalo<br />
třeba u mojí prvotiny Kolik váží Matylda.<br />
Jinde to jsou třeba silné příběhy, které<br />
mi někdo vypráví a já je mám strašnou<br />
potřebu zachytit na papír a zvěčnit. Ale<br />
důležitá je pro mě fabulace – vymýšlím<br />
si a ze skutečných příběhů většinou<br />
použiju jen základ, povídku, kapitolu.<br />
Máte při psaní nějaký rituál?<br />
Já jsem hlavně strašně línej tvor! Vůbec<br />
to, že se dokopu, abych něco dokončil,<br />
považuju pomalu za rituál. Ale když tak<br />
o tom přemýšlím, pro dokončení knížky<br />
potřebuju být jinde než v Čechách.<br />
Zatím jsem jen jednu knížku dopsal na<br />
domácí půdě, takže asi ano, mám rituál!<br />
Už tři z vašich příběhů se dočkaly<br />
audioknižní podoby. Dvě promlouvají<br />
hlasem Davida Novotného, nejnovější<br />
se chopil Jaroslav Plesl. Už jste<br />
všechny tři slyšel a máte šanci „kecat“<br />
do výběru interpreta?<br />
Je to tak. S interprety jsem strašně spokojený.<br />
Davida jsem si tehdy vybral sám<br />
ze tří možností, respektive se mi podařilo<br />
o něj poprosit a naše Mstivá Soňa (Pozn.<br />
red.: Jak se zbavit Mstivý Soni) je prostě<br />
skvělá! S Jardou to mám podobně –<br />
jsme přátelé i v osobním životě, tak jsem<br />
byl moc rád, když mi na to kývl a vznikla<br />
Vzpoura strašidel, která je díky jeho<br />
interpretaci neskutečně zábavná. Jsem<br />
z ní nadšený a kdykoliv někam jedu<br />
autem, poslouchám ji znovu a znovu.<br />
V současné době se připravuje k audioverzi<br />
moje dospělácká knížka Prostě na<br />
mě zapomněli, tak jsem sám zvědavý,<br />
kdo ji bude interpretovat a zda to bude<br />
jen jeden hlas, nebo třeba hlasy dva.<br />
Tipuju na ženy, vypravěčky obou linií<br />
jsou ženy, jedna mladá a jedna starší,<br />
tak si počkám a doufám, že se jako autor<br />
něco dozvím ještě před natáčením.<br />
zvedne mandle. A to je přece strašně stránek a strašně moc emocí. No<br />
fajn, když něco budí emoce (smích). a druhou takovou sérií jsou tři knihy od<br />
Becky Chambersové: Dlouhá cesta na<br />
Jste sám knihomolem a co vás na malou, rozzlobenou planetu, Dvě místa<br />
čtení láká?<br />
na slunci a Zpráva o životě vesmířanů –<br />
Já jsem nevyléčitelnej čtenář! Odmala! nádherná trilogie, tak plná melancholie<br />
Rodiče byli sami velcí čtenáři a na mě a vykořenění, že se jí pořád nemůžu<br />
a sestru tu svoji vášeň přenesli. Čteme nabažit a u jedné z nich dokolečka<br />
všichni, pořád a rádi. Je vlastně jedno bulím jako želva.<br />
co. Stejně jako se dojídá, tak se u nás<br />
i dočítá, a to i sebeblbější věc, která se V jednom rozhovoru jste svěřil, že<br />
dostane do ruky. Osobně miluju otevřít píšete také nový příběh pro dospělé.<br />
knížku a za pár okamžiků být v ní. Někde Jak jste s ním postoupil a o čem by<br />
tam. Někým jiným. Žít tolik životů, zažít měl být?<br />
tolik příběhů! Bez knížek bych to nebyl Rád bych se vrátil opět k historickému<br />
já. Bez knížek by mi bylo na světě šedivě tématu, spojenému s hrady a zámky,<br />
a nudno.<br />
a to osudu rohozecké hraběnky<br />
Leopoldiny Des Fours, která po aféře<br />
Jaká knížka na vás nyní čeká na nočním<br />
stolku?<br />
a porodila malou mulatku Polyxenu.<br />
s černošským řidičem otěhotněla<br />
S každou životní změnou, vztahy,<br />
Ten příběh je děsně zajímavý, ale zatím<br />
rozchody, stěhování, nová práce, mám se nemůžu dostat přes začátek a pořád<br />
takový rituál, kdy si musím přečíst svoje si nejsem jistý, jak ho uchopit.<br />
nejoblíbenější série. Takže jsem znovu<br />
pohlcený světem Pistolníka a Temné Mám několik rozdělaných kousků, ale<br />
věže od Stephena Kinga, kterou zbožňuju<br />
a četl jsem ji už asi desetkrát.<br />
bude, moje silně vyvinutá slabá vůle je<br />
uvidíme, co a jestli z toho nakonec něco<br />
A věřte, že to není lehká jízda, jde o tisíce rozhodující.<br />
Jiří Holub (*1975)<br />
Vystudoval Hotelovou školu a školu cestovního ruchu v Žatci. Magisterský<br />
titul získal na Literární akademii Josefa Škvoreckého v Praze, kde studoval<br />
u Daniely Fischerové, Ivony Březinové a Arnošta Goldflama. Inspiraci pro<br />
své knížky čerpá z předchozích i současného zaměstnání – byl prodavačem,<br />
hlídačem, průvodcem, moderátorem v rozhlase, instruktorem přechodu přes<br />
žhavé uhlíky, kuchařem, cestovatelem, recepčním a nyní je kastelánem na<br />
zámku a hradu Frýdlant a v zimním období tráví (za normálních okolností)<br />
pracovní dovolené v Latinské Americe a Africe, kde pracuje pro cestovní<br />
kancelář a píše.<br />
K vydání míří také vaše nová knížka<br />
pro děti – Slon v polívce. Prozradíte<br />
nám o ní víc?<br />
Slon se vaří pomalu. Pořád jsem počítal<br />
s tím, že ho dopíšu, jak je mým zvykem,<br />
na cestách, ale žádné nebyly, tak jsem<br />
se nakonec dokopal a dopsal ho vloni<br />
o Vánocích na Šumavě. Strašně jsem se<br />
těšil, že se ho podaří vydat před dalšími<br />
Vánocemi, ale „papírová krize“ a proces<br />
ilustrování rozhodl jinak. Pořád doufám,<br />
že vyjde letos na jaře. Jde o knížku pro<br />
děti a osobně věřím, že se bude moc<br />
líbit. Je vtipná, neuctivá, nespisovná,<br />
prostě další Holub, který kdekomu
Přece<br />
Nejlepší kosmonauti?<br />
ž<br />
ab<br />
á<br />
c<br />
i<br />
ze Šumavy!<br />
NOVINKA Pavla Renčína s ilustracemi<br />
Ivana Mračka (Krysáci)<br />
V samém srdci Šumavy žijí dva žabáci. Chytrák Žabimír<br />
a odvážný Kváček. Ten má veliký sen, že se stane<br />
prvním žabím kosmonautem. Totiž žábonautem! Věřte,<br />
že to je pro malého skokana pořádný úkol. A když<br />
jednou ztratí turisté u jejich tůňky pohlednici s fotkou<br />
něčeho, co vypadá přesně jako raketa, začne veselá,<br />
dobrodružná cesta...<br />
Vtipné<br />
a dobrodružné<br />
čtení pro děti<br />
od 6 let<br />
K dostání u všech dobrých prodejců
50<br />
ROZHOVORMarek<br />
Baroš:<br />
Dosud jsme nepochopili, že jsme<br />
součástí přírody<br />
text: Denisa Novotná<br />
Prostor, 247 Kč, již vyšlo<br />
Mráz, tíseň a hlad dominují v románovém debutu Marka<br />
Baroše LES (PROSTOR 2021). A také smrt. Číhá mezi stromy,<br />
v řece i ve starém kabátě, je všudypřítomná. „Příběh má<br />
základ v mých toulkách po lesích, kdy jsem dlouhé hodiny<br />
nikoho nepotkal a v tichu slyšel jen vlastní kroky,“ odhaluje<br />
Marek Baroš vznik své prózy. Les, nepřátelský a nebezpečný,<br />
obklopuje trojici běženců snažících se přežít ve vypleněném<br />
světě, který postihla katastrofa. Potravu si musí ulovit nebo<br />
najít, přespávají ve zvířecích norách a opuštěných domech<br />
a kvůli smrtící hrozbě se dorozumívají znakovou řečí.<br />
Patří k těm „hodným“ ve smyslu, že se neživí lidským masem.<br />
To však není jediné měřítko lidskosti.<br />
Les z vaší knihy není jen pouhou kulisou,<br />
je velmi expresivní, živý. Má svůj<br />
konkrétní předobraz?<br />
Od mala jsem se pohyboval po valašských<br />
a beskydských kopcích, chodil za<br />
kamarády, kteří za lesem bydleli. Když<br />
jsem o prázdninách nestihl dojít domů<br />
nebo nebyl poblíž seník, na kterém jsme<br />
celé léto spali, nalámal jsem si chvojí<br />
a přímo v lese přenocoval.<br />
To jste se nebál?<br />
Strach v lese přichází se soumrakem,<br />
když se šeří, ale víte, že vás zvířata obejdou,<br />
protože vás cítí, a lidé, kteří jediní<br />
představují nebezpečí, jsou zdaleka<br />
slyšet a stejně do lesa v noci nechodí.<br />
Strach ale i tak zůstává, proto je lepší<br />
zavřít oči a někde v hlubokém křoví jej<br />
zaspat, a v létě pak slunce vylézá brzy.<br />
Marek Baroš (*1973)<br />
Narodil se ve Valašském Meziříčí,<br />
kde dodnes žije a pracuje.<br />
Posledních šest let působí<br />
jako divadelní a programový<br />
dramaturg místního M-klubu.<br />
Věnuje se literatuře, divadlu a ve<br />
volných chvílích výtvarnému<br />
umění. Jeho Pohádky ze skládky<br />
(2021) se dočkaly knižního vydání<br />
i dvou divadelních adaptací.<br />
A k lesům mám blízko i v dospělosti,<br />
kdy můžu, vezmu pejska a jdu na pěkná<br />
místa, protože na horách, v lese nebo<br />
u moře vnímáte propojenost s přírodou<br />
a celým vesmírem, nějaké souznění<br />
a klid. A při jedné z takových procházek<br />
jsem si říkal, že jsem už dlouho nepotkal<br />
člověka, a prolétla mi hlavou myšlenka:<br />
co když jsem na světě sám a všichni lidi<br />
zmizeli. Ale koukl jsem na nebe a tam<br />
oralo letadlo, tak jsem se uklidnil a hned<br />
nato zalitoval, že už nikdy neuvidím<br />
azuro bez bílých čar, jako tomu bylo<br />
v dětství. A někdy v tu chvíli jsem začal<br />
psát Les a pár let na to pandemie na<br />
chvíli vyčistila nebe od všech letadel.
Román Les patří do postapokalyptické<br />
literatury. Jaký je váš vztah<br />
k tomuto žánru?<br />
Samozřejmě jsem četl další podobně<br />
laděné knihy jako Konec civilizace,<br />
Malevil, Pána much nebo Metro. Vyrostl<br />
jsem na Wyndhamově románu Den trifidů<br />
a dodnes patří k mým nejoblíbenějším.<br />
Jako malý kluk jsem ho četl, přímo<br />
hltal, dlouho do noci u lampičky, která<br />
unaveně blikala, protože v osmdesátých<br />
letech byl náš dům na konci elektrického<br />
vedení. Hlavně v sobotu večer,<br />
když se ve všech domácnostech peklo<br />
a pouštěla televize, se energie doplazila<br />
k nám domů s posledním vypětím sil.<br />
Krásné časy.<br />
51<br />
V Lese lze najít analogii k dílu amerického<br />
spisovatele Cormaca McCarthyho<br />
Cesta. Myslel jste na něj při psaní?<br />
McCarthyho Cestu jsem pochopitelně<br />
četl, je to bravurní dílo, stejně jako<br />
ostatní zmíněné tituly. Pokud bude<br />
čtenář vnímat nějakou spojitost mezi<br />
Lesem a Cestou, tak ať ji, prosím, přijímá<br />
jako hold všem zmíněným žánrovým<br />
klasikům. Román Les je stejně jako<br />
McCarthyho Cesta knižní road movie,<br />
kde je hlavní postava chlapec. A tady,<br />
myslím, podobnost mezi oběma díly<br />
končí. Les má dvě linie příběhu. Jednu,<br />
ve které je chlapec malý a snaží se<br />
orientovat v situaci, kdy se jeho svět od<br />
základu změnil. Aby přežil, musí v sobě<br />
najít správné instinkty, nespoléhat se na<br />
jiné, ale zároveň se od nich učit. V druhé<br />
linii příběhu je už dospělým mužem,<br />
nesoucím si návyky z boje o přežití.<br />
Na rozdíl od ostatních lidí, kteří založili<br />
kmeny a společenství, se neusadil,<br />
putuje krajinou a pozoruje, jak se nový<br />
svět vyvíjí.<br />
V románu nešetříte drastickými scénami.<br />
Proč jste se k nim uchýlil?<br />
Máte pravdu, že některé pasáže jsou brutální.<br />
Dlouho jsem přemýšlel, zda je vynechat,<br />
ale k vystižení situace a celkové<br />
atmosféry jsou potřebné. Jedním z mých<br />
inspiračních zdrojů byla sociální studie<br />
lidského chování v extrémních podmínkách,<br />
jako jsou nehostinná poušť nebo<br />
hory. Zkouška životem v přírodě prověřuje<br />
charakter, odpadají morální zásady,<br />
objevuje se násilí. Les pohltil člověka, vzal<br />
jej zpátky do svého lůna, mezi divoká<br />
zvířata. Můj román dává v jistém smyslu<br />
návod, jak přežít, poučit se a začít znovu.<br />
Identifikujete se s některým ze svých<br />
románových hrdinů?<br />
V každé postavě je vždy něco ze mě,<br />
i když se to snažím potlačit. Před třinácti<br />
lety jsem pracoval na textu, kde byla<br />
hlavní hrdinkou dívka a já se do ní cíleně<br />
vtělil. Snažil jsem se jako dívka přemýšlet,<br />
milovat se, žít. Posléze mě tato vnitřní<br />
změna dostihla v reálném životě a začali<br />
se mi dvořit muži. Nebylo to příjemné, tak<br />
jsem se zas přeladil do mužského módu.<br />
A pokud bych si měl vybrat postavu<br />
v Lese, která ke mně má nejblíže? Byl<br />
by to chlapec ve chvíli, kdy nemocný Ital<br />
svádí vnitřní souboj se Smutnou, vymýšlí,<br />
jak se jí zbavit, a hoch stojí před rozhodnutím,<br />
komu má věřit.<br />
Krátce před románem Les vám vyšla<br />
kniha Pohádky ze skládky. Oběma<br />
textům je společné enviromentální<br />
téma. Dělá vám vztah člověka k přírodě<br />
starost?<br />
Při rešerších k Lesu se mi dostala do ruky<br />
populárně-vědecká publikace Alana<br />
Weismana Svět bez nás. Autor se v ní<br />
zabývá myšlenkou, co by se stalo, kdyby<br />
lidstvo zmizelo. Předpokládá se například,<br />
že by spolu s námi zcela přirozeně<br />
vyhynuli švábi, ale ptáci by na tom byli<br />
mnohem lépe a vyvinuli by se v nové<br />
druhy. Autor mimo jiné popisuje příchod<br />
pravěkého člověka do Ameriky, kde do té<br />
doby žila velká zvířata. Podle některých<br />
vědeckých teorií je vyhubili právě pravěcí<br />
lidé. Lovili a zabíjeli je tak nemilosrdně, až<br />
způsobili jejich vymizení.<br />
Dnešní nevratná ztráta ohromného<br />
množství živočišných a rostlinných druhů,<br />
jak ji kolem sebe vidíme, se musí<br />
dotknout každého. Osobně nemám<br />
rád golfové trávníky obden žužlané<br />
sekačkami a přeměněné na místa bez<br />
hmyzu a života. Dnes toho o přírodě<br />
známe hodně, ale podstata nám uniká.<br />
Oprostili jsme se od ní a nechceme<br />
pochopit, že jsme její součástí.<br />
Jaká je vaše nejhorší noční můra?<br />
Často slýcháme, že je krásné zemřít ve<br />
spánku, hezky v poklidu. Na základě<br />
zkušenosti si to nemyslím, naopak,<br />
může to být ten nejhorší způsob smrti.<br />
Jednou mě probudila noční můra, byl<br />
jsem celý zpocený, hrůzou jsem se třásl<br />
a srdce mi tlouklo, jako by mělo puknout.<br />
Měl jsem živý sen, v němž jsem<br />
se dostal do mysli cizího muže. Pár dní<br />
na to jsem se dočetl v novinách, že o tři<br />
sta kilometrů dál nějaký muž téže noci,<br />
kdy mě přepadla noční můra, spáchal<br />
zločin. Zavraždil spícího člověka. Byl<br />
jsem rád, že ho chytili. Některé obrazy<br />
z mysli jiných lidí se mi vybavují i dnes.<br />
To jsou moje noční můry a já doufám,<br />
že se nezhmotní.<br />
Jaké je poselství Lesa?<br />
Představme si, že jsme členové jedné<br />
z prvních tlup Homo, pohybující se<br />
pralesem. Je noc, tlupa spí a tmou<br />
se neslyšně přibližuje hladový predátor.<br />
Najednou nás vzbudí křik, jsme<br />
ochromeni hrůzou, zmatení. Ráno<br />
zjistíme, že jeden člen tlupy chybí. Noc<br />
nebo něco v noci ho vzalo. Nevíme,<br />
co to bylo, a ta nevědomost je děsivá.<br />
Neznámo pojmenujeme zlo. Poselství<br />
románu vidím v pochopení, že všechno<br />
má konkrétní příčinu.
52<br />
TIP REDAKCE<br />
Fascinující příběh<br />
o nehynoucí síle<br />
naděje<br />
Cosmopolis, 429 Kč, vychází<br />
9. února<br />
od autorky bestsellerů Dopis, Klíč<br />
a Tajemství Kathryn Hughesové<br />
text: Adriana Borůvková<br />
Matka, která ztratila všechno. Dcera, která se<br />
snaží najít svou matku.<br />
Dopis, který může změnit osud jim oběma.<br />
A malý medailon, který ukrývá velkou minulost.<br />
To vše v sobě spojuje POSLEDNÍ SLIB.<br />
Tara Richardsová byla ještě dívka,<br />
když přišla o matku. Když Tara po<br />
letech dostane dopis od londýnského<br />
advokáta, jeho obsah s ní otřese.<br />
Někdo jí zanechal klíč od bezpečnostní<br />
schránky, v níž se skrývá<br />
předmět, který změní vše, co si Tara<br />
myslela, že ví. Zavede ji na cestu do<br />
Španělska, kde hledá odpovědi, které<br />
ji pronásledují už čtyřicet let.<br />
Violet lituje svého rozhodnutí vycestovat<br />
do zahraničí bez své čtrnáctileté<br />
dcery. Zatímco slunce zapadá za<br />
obzory hor nad starodávnou španělskou<br />
vesnicí, připomíná si, že to dělá<br />
pro jejich budoucnost. Dnešní noc,<br />
4. června 1978, pro ně bude začátkem<br />
nového života. Tato noc skutečně<br />
změní Violetin osud, a to tím nejneočekávanějším<br />
způsobem…<br />
Rok 1978.<br />
Tara a Violet, dcera a její matka, jež otěhotněla,<br />
když jí bylo pouhých čtrnáct let,<br />
se spolu protloukají životem, jak jen to<br />
jde. Violet je kabaretní zpěvačka vystupující<br />
po večerech v horších i lepších<br />
klubech a sní o tom, že jednou prorazí,<br />
stane se hvězdou a dopřeje konečně<br />
své milované dceři ten nejlepší možný<br />
život. Pak jednou po svém vystoupení<br />
potká Larryho Valentina, který by jí<br />
mohl nabídnout to, co hledá – lásku,<br />
zázemí, jistotu, život v bohatství. Vše<br />
se vyvíjí nadějně, Larry ji pozve na<br />
dlouhou dovolenou do Evropy, odkud<br />
se Violet chce vrátit jako zasnoubená<br />
žena. Jenomže se nevrátí vůbec…<br />
Také Taře je pouhých čtrnáct let, když<br />
se jí svět otočí vzhůru nohama. Její<br />
matka se nevrátí z dovolené a ona<br />
se musí přestěhovat ke své babičce<br />
a smířit se s tím, že matku kromě<br />
ní nikdo nehledá. Ale kde má začít<br />
a jak postupovat, když ani neví, kam<br />
vlastně odjela…<br />
Leovi bude pětadvacet, žije na statku<br />
svých rodičů ve Španělsku, kde se stará<br />
především o koně, a cítí, že je čas, aby<br />
se usadil a vzal si za ženu milou, překrásnou<br />
dívku ze sousedství. Jenomže<br />
pak se krutou hříčkou osudu i jeho<br />
život zhroutí a on hledá nový směr,<br />
kterým se jeho cesta bude ubírat…<br />
Rok 2018.<br />
Tara je dávno dospělá žena s vlastním<br />
synem a má za sebou víc životních<br />
kotrmelců než jen to, že jí před<br />
čtyřiceti lety zmizela matka. Tahle<br />
záhada jí ale ani po těch letech nedá<br />
spát. Proč se jí Violet neozvala? Proč<br />
ji nikdo nenašel? Pak jednou dostane<br />
dopis, který někdo napsal před<br />
sedmatřiceti lety a který jí zavede do<br />
banky do bezpečnostní schránky, kde<br />
nachází starý medailon. Medailon,<br />
který dala své matce Violet těsně<br />
před tím, než odjela na dovolenou,<br />
z níž se nevrátila.<br />
Kdo dopis napsal a co o Violet ví?<br />
A dokáže Tara po tolika letech svou<br />
milovanou matku najít?<br />
„Okamžitě jsem to spatřila. Poznala<br />
jsem to i bez toho, abych to vyndala<br />
z krabičky. Ruce mi vyletěly k ústům,<br />
aby ztlumily výkřik, a vstala jsem<br />
tak prudce, až se židle za mými<br />
zády převrátila.“
KNIHY, KTERÉ NELZE MINOUT!<br />
Novinky nakladatelství Argo.<br />
detektivky a thrillery<br />
Tana Frenchová<br />
SLÍDIL<br />
Královna psychologické<br />
detektivky je zpět s dalším<br />
strhujícím příběhem! Propracované<br />
charakteristiky<br />
postav a nečekané odhalení,<br />
mění čtení detektivního<br />
románu v nezapomenutelný<br />
zážitek.<br />
Jozef Karika<br />
PROPAST<br />
Další fantastický mysteriózní<br />
thriller z pera autora<br />
bestsellerů Strach, Trhlina,<br />
Tma nebo Smršť. Je stará<br />
legenda horských vůdců<br />
o nadpřirozené síle shazující<br />
lidi do hlubin jenom<br />
strašidelná fáma, nebo<br />
obsahuje zrnko pravdy?<br />
romány<br />
Mira Marcinów<br />
OSIŘELEC<br />
Oceňovaný román mladé<br />
autorky vypráví o prázdném<br />
místě po blízkém<br />
člověku, o smutku v době<br />
a společnosti, která je raději<br />
mladá, veselá a zdravá<br />
a neví si úplně rady<br />
s umíráním.<br />
Lars Mytting<br />
ŠESTNÁCT STROMŮ NA SOMMĚ<br />
Romantický historický thriller,<br />
který je zároveň strhujícím<br />
čtením a reflexivní<br />
cestou k sobě, k dějinám,<br />
ke smyslu života a k individuální<br />
morální zodpovědnosti.<br />
komiksy<br />
Jacques Tardi<br />
TO BYLA ZÁKOPOVÁ VÁLKA<br />
Proslulý francouzský komiksový<br />
tvůrce Jacques<br />
Tardi je první světovou<br />
válkou přímo posedlý<br />
celý život a věnoval jí<br />
řadu děl. To byla zákopová<br />
válka je jistě tím<br />
nejlepším.<br />
Yslaire<br />
SLEČNA BAUDELAIROVÁ<br />
I dvě stě let po svém narození<br />
zůstává Charles<br />
Baudelaire jedním z nejčtenějších<br />
a nejobdivovanějších<br />
básníků. V Yslairově<br />
komiksu se ovšem na jeho<br />
život díváme optikou Jeanne<br />
Duvalové, té, kterou<br />
miloval i nenáviděl nejvíc.<br />
#mojeargo
54<br />
Žhavé<br />
text: Jana Bebčáková<br />
PROMOTION<br />
novinky,<br />
u nichž roztajete i v tom největším mrazu<br />
Red, 399 Kč, již vyšlo<br />
Nymfomanka<br />
(Sonia Rosa)<br />
Pokud chcete sáhnout po něčem<br />
netypickém s hlubším přesahem,<br />
Nymfomanka pro vás bude<br />
přesně to pravé. O žhavé erotické<br />
scény sice nebude nouze, ale<br />
zároveň nahlédnete do strastiplného<br />
života ženy, která se<br />
navzdory svému nelehkému<br />
osudu snaží získat zpět svou<br />
důstojnost i lásku.<br />
Anita je závislá a sex jí ovlivňuje<br />
celý život. Večírek nebo benzinová<br />
pumpa, je to jedno. Svést<br />
muže dokáže kdekoliv a málokterý<br />
z nich je schopen odolat.<br />
Život na hraně si ale vybírá svou<br />
daň. Přichází o syna, dům i práci.<br />
Neustávající touha po sexu nakonec<br />
vždy zvítězí nad vším ostatním.<br />
Přesto ale Anita touží po<br />
blízkosti druhého člověka a lásce.<br />
Dokáže nad svým zákeřným<br />
onemocněním zvítězit a najít<br />
v životě štěstí?<br />
Venku nám zima stále vládne pevnou rukou. Nyní vám ale<br />
přinášíme nálož peprných knih, při jejichž čtení se umrznutí<br />
rozhodně bát nemusíte. Zahřejí vás, ať už venku svítí slunce,<br />
nebo jsou teploty hluboko pod nulou.<br />
Vášeň (Geneva Lee)<br />
Je tady první díl dlouho očekávané<br />
série Královská sága, jež vás zavede do<br />
třpytivého světa vyšší společnosti. Čeká<br />
vás čtení nabité intrikami, tajemstvím<br />
i elektrizujícím jiskřením.<br />
Clara právě odpromovala na Oxfordu<br />
a nechá se od své kamarádky Belly<br />
přemluvit, aby s ní vyrazila na promoční<br />
večírek. Když se rozhodne vzdálit od<br />
vřavy rozjeté party, nemá tušení, že<br />
stejnou myšlenku měl i někdo jiný.<br />
Tajemný a přitažlivý muž nakonec Claru<br />
za podivných okolností políbí. Clara<br />
Red, 349 Kč, již vyšlo<br />
ho nedokáže dostat z hlavy, a navíc<br />
zjišťuje, že onen záhadný cizinec nebyl<br />
nikdo jiný než princ Alexander, samotný<br />
následník trůnu. Brzy se znovu setkávají a roztáčí se spirála plná sexu i nebezpečí.<br />
Dokážou odolat tlaku paparazzi a královské rodiny, nebo je jejich vztah<br />
odsouzen k zániku?<br />
Její tajemství (Penelope Bloom)<br />
Chcete se při čtení ze srdce zasmát a královsky pobavit? Pak pro vás další díl úspěšné<br />
romantické série Objekty touhy bude naprosto ideálním čtivem. I tentokrát vás totiž čeká<br />
hrdinka, která nešetří vtipem ani sarkasmem.<br />
Violet udělala chybu. A možná dokonce více než jednu. Nejenže Petera Barnidge požádala<br />
o práci, ale jeho nabídku přijala navzdory svému plánu vmést mu ji do tváře. Po prvním<br />
pracovním dni se pro ni jméno pana Superstara, nejprodávanějšího mezinárodního autora,<br />
stává náhražkou nadávek. Chtěla by ho nenávidět, ale místo toho po něm tajně touží<br />
a nedokáže myslet na nic jiného. A k tomu je tady ještě ten malý detail, který zapomněla<br />
zmínit při pohovoru…<br />
Kontrast, 349 Kč, již vyšlo
PÍŠE SE ROK 1879<br />
A SVĚT MUŽŮ SE OTŘESE V ZÁKLADECH<br />
ODVÁŽNÉ ČTENÍ<br />
PRO VÝJIMEČNÉ<br />
ŽENY
56<br />
TIPY<br />
Freed - Padesát<br />
odstínů svobody<br />
pohledem<br />
Christiana Greye<br />
// E L James<br />
Londýnské celebrity:<br />
Prostě to zahrej<br />
// Lucy Parkerová<br />
Protivný náfuka a upřímná naivka ve svěží<br />
romantické komedii na prknech, která<br />
znamenají svět.<br />
Herecká hvězda Richard lámal srdce londýnským<br />
fanynkám, ale v poslední době neumí krotit<br />
prchlivost a jeho popularita klesá. Vedení divadla<br />
přijde s nápadem – aby si Richard zlepšil reputaci,<br />
začne naoko chodit se slušňáckou herečkou.<br />
Schválně! Vážně to mezi nimi jiskří nebo to<br />
jen hrají?<br />
Jota, 378 Kč, již vyšlo<br />
Valentýnské<br />
Prožijte znovu Padesát odstínů<br />
svobody očima Christiana Greye,<br />
prostřednictvím jeho myšlenek,<br />
vzpomínek a snů. E. L. James se vrací<br />
s hlubším a temnějším pohledem na<br />
milostný příběh, jenž okouzlil miliony<br />
čtenářů po celém světě. Dokáže se<br />
Christian vyrovnat s vlastní pohnutou<br />
minulostí a podlehne konečně Anině<br />
bezpodmínečné lásce?<br />
Baronet, 659 Kč, již vyšlo<br />
tipy<br />
Své milované či milovanému<br />
můžete udělat radost nejen<br />
čokoládou a květinou. Vyznejte<br />
tentokrát lásku krásnou knihou.<br />
Bible vagíny - Průvodce<br />
životem s vulvou a pochvou<br />
bez mýtů a předsudků<br />
// Jen Gunterová<br />
Tato kniha plná zkušeností, humoru, laskavosti<br />
a vysoké erudice se stane vaším spolehlivým<br />
zdrojem informací: o anatomii, reprodukčním<br />
zdraví, hygieně, antikoncepci, onemocněních,<br />
menopauze, sexu... A v neposlední řadě i o tom,<br />
jak to vše probrat se svým lékařem. Už nemusíte<br />
hledat na internetu, ptát se kamarádek či zkoušet<br />
babské rady.<br />
Jan Melvil Publishing, 519 Kč, již vyšlo<br />
Čokoládový klub<br />
// Carole Matthewsová<br />
Byli jste už někdy v čokoládovém<br />
nebi? Čokoládový klub spojuje<br />
čtyři velmi rozdílné ženy, které<br />
mají jedno společné: nedokážou<br />
odolat čokoládě. Když se v životě<br />
některé z nich objeví krize, vyhlásí<br />
čokoládovou pohotovost. Jejich<br />
záchranné akce jsou bláznivé<br />
a někdy hodně dobrodružné.<br />
Cosmopolis, 399 Kč, již vyšlo<br />
Pekárna plná života<br />
// Ruth Kvarnström-Jonesová<br />
Do Halleholmu, idylického pobřežního maloměsta<br />
nedaleko Stockholmského souostroví, dorazil<br />
podzim. Život Lovisy Lindegrenové se po<br />
událostech knihy Pekárna s vůní skořice konečně<br />
ustálil. Se svou Pekárnou má velké plány a slibně<br />
se vyvíjí i její vztah s Axelem. Když však do jejich<br />
životů zasáhne nemoc, klid a pohoda jsou ty tam.<br />
Metafora, 399 Kč, vychází 16. února
Rudý vlk<br />
// Rachel Vincentová<br />
Trochu temnější příběh o Červené karkulce,<br />
kombinující pohádkové prvky s hororovou<br />
atmosférou. V den svých šestnáctin se Adéla<br />
dozvídá, že patří k rodu, který po staletí brání<br />
vesničany před zkázou. Adéla stojí před<br />
rozhodnutím, zda je ochotna vzdát se milovaného<br />
muže a vysněné budoucnosti, aby dostála<br />
povinnostem a ochránila rodinu a sousedy.<br />
57<br />
Cosmopolis, 379 Kč, vychází 16. února<br />
Obhájce<br />
// Michael Connelly<br />
Blázzznivé námluvy<br />
// Robyn Neeley<br />
Cassie se právě o krok přiblížila vytouženému<br />
povýšení v reklamní agentuře. Nečekaně však<br />
musí odjet do městečka Honey Springs, kde jí<br />
teta odkázala včelí farmu a až nemile přítulnou<br />
kočku – fuj, bílé chlupy na černém značkovém<br />
kostýmku. Navíc farmu nevede nikdo jiný než<br />
Nick. Když ho znovu uvidí, jako kdyby zabouchala<br />
na včelí úl.<br />
Alpress, 289 Kč, již vyšlo<br />
Advokát Michael Haller úřaduje na<br />
zadním sedadle svého Lincolnu<br />
a jeho metody jsou svérázné. Právo<br />
podle něj není otázkou viny a neviny,<br />
ale také manipulace a vyjednávání.<br />
Pohodlí klidného zastupování<br />
podvodníčků zmizí, když vezme<br />
obhajobu muže, obviněného<br />
z napadení ženy. V tomhle případu<br />
totiž půjde nejen o spravedlnost, ale<br />
hlavně o život.<br />
Slovart, 349 Kč, již vyšlo<br />
Hrnčířovo pole<br />
// Ellis Peters<br />
Při obdělávání pole darovaného klášteru objeví<br />
mniši ostatky neznámé ženy. Kosti nenesou<br />
známky násilné smrti, a osud dotyčné je záhadou<br />
stejně jako její totožnost. Bratr Cadfael se vrací<br />
s novým případem a rychle se spolu se šerifem<br />
Hughem Beringarem ocitají ve velmi choulostivé<br />
situaci. Vrahem totiž může být bývalý hrnčíř,<br />
současný mnich.<br />
Mystery Press, 329 Kč, vychází 14. února<br />
Violoncellistka<br />
// Daniel Silva<br />
Pátrání po vrahovi nejbohatšího muže Ruska<br />
Viktora Orlova zavede proslulého špiona Gabriela<br />
Allona z Londýna do Amsterodamu a nakonec do<br />
Ženevy, kde soukromá zpravodajská služba řízená<br />
přítelem ruského prezidenta používá „aktivní<br />
opatření“ ve stylu KGB, aby podkopala Západ<br />
zevnitř. Zastavit ji může jen Gabriel s pomocí<br />
geniální mladé ženy…<br />
HarperCollinsPolska, 349 Kč, již vyšlo<br />
Angličan<br />
// David Gilman<br />
Špionážní thriller, spojující to nejlepší<br />
– napětí, akci, drsné scény, zbraně<br />
a neohrožené bojovníky. Jedním je<br />
také Angličan: Dan Raglan, outsider,<br />
bývalý člen francouzské cizinecké<br />
legie, plně vycvičený zabiják. Musí<br />
si poradit s několika nebezpečnými<br />
úkoly najednou, ve hře jsou lidské<br />
životy a ve vzduchu visí teroristická<br />
hrozba.<br />
Kalibr, 399 Kč, vychází 10. února
58<br />
KŘÍŽOVKA<br />
ZÍSKEJTE JEDNU<br />
Z 3 KNIH COURA<br />
Správné znění tajenky<br />
zašlete mailem na<br />
magazin@rosier.cz.<br />
Do předmětu<br />
napište Křížovka<br />
a nezapomeňte připsat<br />
adresu, na kterou<br />
zašleme případnou<br />
výhru. Na Instagramu<br />
@magazinknihkupec<br />
zveřejníme 28. února jména tří výherců, které<br />
budeme následně sami kontaktovat.<br />
Tajenka ukrývá citát Boženy Němcové.
VÝCHODNÍ BRÁNA DO<br />
ČESKÉHO<br />
ŠVÝCARSKA<br />
Krásná Lípa. Město, které za posledních patnáct let doslova rozkvetlo<br />
a dělá teď skutečně čest svému jménu. Navíc jde o úžasně strategické<br />
místo – dá se odtud snadno dosáhnout na všechno, co je na Děčínsku<br />
a Šluknovsku zajímavé. Prostě – ideální základna pro dovolenou.<br />
VÍTE, ŽE…<br />
… můžete v Krásné Lípě zažít<br />
Kulturní léto? Série koncertů<br />
a zajímavých akcí probíhá po celé<br />
prázdniny, týden co týden je tu<br />
připraven atraktivní program, ve<br />
kterém si každý najde to svoje.<br />
Více na www.krasnalipa.cz.<br />
MĚSTO K ODPOČINKU STVOŘENÉ<br />
Krásná Lípa ale není jen skvělým<br />
východištěm na toulky krajinou, je to<br />
i místo, kde si můžete užít mnohé radosti –<br />
a nezáleží na tom, chcete-li lenošit, nebo být<br />
třeskutě aktivní. O lecčems už jste si přečetli<br />
na jiných stránkách – třeba o jubilujícím<br />
Domu Českého Švýcarska s interaktivní<br />
expozicí i Informačním střediskem nebo<br />
tady hned vedle o pivovaru Falkenštejn.<br />
Kromě příjemných architektonických<br />
procházek po městě za jedinečnými vilami<br />
(třeba největší funkcionalistickou vilou<br />
v Česku nesoucí jméno továrníka Palmeho<br />
nebo neorenesanční Hielleho vilou) můžete<br />
klidně brouzdat rozsáhlým městským<br />
lesoparkem, obdivovat skovsty lidové<br />
architektury – typické podstávkové domy<br />
v Kamenné Horce nad městem, vydat se<br />
městskými ulicemi po stopách zdejšího<br />
rodáka malíře Augusta Frinda (průvodcem<br />
vás zdarma vybaví v Informačním<br />
středisku)... Na milovníky řízenějšího<br />
pohybu čeká dobře vybavený Sportovní<br />
areál Českého Švýcarska s celoročním<br />
provozem, který nabízí kryté víceúčelové<br />
hřiště, tělocvičnu, venkovní kurty a hřiště,<br />
hernu na stolní tenis, lezeckou stěnu,<br />
beachvolejbalové hřiště, minigolf, dětské<br />
eldorádo s lanovkou, trampolínou, hradem<br />
a prolézačkami...<br />
KRÁSNOLIPSKO A JEHO PŮVABY<br />
Okolí Krásné Lípy je také krásné – a je úplně<br />
jedno, kterým směrem se vydáte. Tady jsou<br />
mé tipy. Köglerova naučná stezka – 23 km<br />
dlouhý okruh se čtyřicítkou informačních<br />
zastavení vás zavede až na území národního<br />
parku České Švýcarsko, vystoupáte na<br />
vrchol Vlčí hory a ještě výš, až na prosklenou<br />
vyhlídkovou plošinu zdejší rozhledny<br />
s opravdu nebývalým panoramatickým<br />
výhledem... Projdete zkrátka celé severní<br />
Krásnolipsko a pochopíte duši krajiny.<br />
Kyjovské údolí. Nádherný a idylický kaňon<br />
říčky Křinice, kolem které pohodlně<br />
dojdete až k Turistickému mostu anebo<br />
ještě dál, třeba až do Saska. Sněžná. Tahle<br />
severní část Krásné Lípy vás ohromí jedním<br />
z nejfotogeničtějších míst celého okolí<br />
– barokní kapličkou Nejsvětější Trojice<br />
pod mohutnou lípou se siluetou Vlčí hory<br />
na obroru. Odtud pak sejdete idylickou<br />
cestou k pozoruhodnému poutnímu místu,<br />
kostelu Panny Marie Sněžné, a vydáte-li<br />
se dál, po červené směrem na Krásný<br />
Buk, povedou vás od Grohmannova kříže<br />
směrovky k arboretu v soukromé zahradě<br />
pana Fritscheho, které je celoročně volně<br />
přístupné. Na jaře vám tu vyrazí dech květy<br />
osypané rododendrony, v létě záplava lilií<br />
a rybníčky s lekníny, na podzim neskutečná<br />
paleta barev. Karlova výšina. Vydáte-li se<br />
kousek po Köglerově stezce a na rozcestí<br />
Nad Vápenkou odbočíte na žlutou, čeká vás<br />
krátký výstup na Široký vrch kolem Kočičí<br />
a Dračí skály až na Karlovu výšinu s Karlovou<br />
vyhlídkou. To si vážně dopřejte – pohled<br />
odtud na lesy Českého Švýcarska je vskutku<br />
jedinečný. Žlutá tu tvoří okruh, takže se zase<br />
pohodlně vrátíte zpět do města, které vám<br />
prostě nemůže nepřirůst k srdci.
Deset nejprodávanějších<br />
knih nakladatelství | 2021<br />
Martina Formanová<br />
Nalakuj to narůžovo<br />
Quentin Tarantino<br />
Aleš Palán<br />
Nevidím ani tmu<br />
Tenkrát v Hollywoodu<br />
Milan Hanuš<br />
Živý mýtus Roger Federer<br />
Guzel Jachina<br />
Děti Volhy<br />
Alexandr Mitrofanov<br />
Mrazík s pendrekem v ruce<br />
Andrea Sedláčková<br />
Téměř nesmrtelná láska<br />
Philippe Sands<br />
Krysí stezka<br />
Elena Ferrante<br />
Prolhaný život dospělých<br />
Vladimír Kroc<br />
Petr Brukner<br />
Nakladatelství založené v prosinci 1989. Dáváme kvalitním knihám prostor